Провадження № 2/641/1676/2021 Справа № 641/2668/21
22 вересня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Маньковської О.А.
при секретарі Андросової П.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизель, третя особа - ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими,-
До суду в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся її представник ОСОБА_3 з позовною заявою, в якій просив визнати трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Дизель» припиненими з 01.04.2021 року у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та стягнути судовий збір.
Свої вимоги мотивував тим, що згідно із протоколом зборів № 3 засновників ТОВ «Дизель» від 21.07.2004 року ОСОБА_1 було призначено на посаду директора ТОВ «Дизель», відповідні дані були внесені до державного реєстру. У лютому 2021 року позивачем було прийнято рішення звільнитися з посади директора ТОВ «Дизель» за власним бажанням, згідно зі ст. 38 КЗпП України. Зазначив, що 24.02.2021 року позивач написала заяву про звільнення за власним бажанням з 01.04.2021 року вищому органу управління товариством -загальним зборам та надіслала її разом з листом про скликання загальних зборів учасників товариства на 01 квітня 2021 року всім учасникам ТОВ «Дизель». Проте, 01.04.2021 року загальні збори не відбулися, оскільки для участі у зборах з`явився тільки один з учасників ОСОБА_1 . Вважає, що бездіяльність учасників товариства щодо проведення загальних зборів та вирішення питання про її звільнення як директора товариства є грубим порушенням її трудових прав на звільнення та обрання іншого місця роботи на власний розсуд. Тому, просив суд визнати припиненими трудові відносини із ОСОБА_1 ТОВ «Дизель» з 01.04.2021 року у зв`язку із її звільненням з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.04.2021 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.04.2021 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав, просив його задовольнити та постановити заочне рішення.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиви на позовну заяву не надали, за згодою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями263і265цьогоКодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2004 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ «Дизель».
24.02.2021 року ОСОБА_1 подала заяву про звільнення із займаної посади директора ТОВ «Дизель» за власним бажанням з 01.04.2021 року (а.с. 7).
Відповідна заява направлена учаснику (власнику) ТОВ «Дизель» ОСОБА_2 .
Згідно п. 7 ч.2 ст.30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» до компетенції загальних зборів учасників належить обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу ( всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються у випадках передбачених цим Законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства
24.02.2021 року позивач звернулась до учасника (власнику) ТОВ «Дизель» ОСОБА_2 із повідомленням про скликання загальних зборів учасників на 01.04.2021 року, у якому повідомила про необхідність проведення загальних зборів учасників ТОВ «Дизель» у зв`язку з припиненням повноважень ОСОБА_1 директора ТОВ «Дизель». Факт направлення повідомлення підтверджується поштовими описами вкладення до цінних листів та поштовими чеками.
01.04.2021 року рішення про звільнення позивача загальними зборами ТОВ «Дизель» не прийнято.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За змістом ст. 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.
Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.
У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.
Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 758/1861/18, де залишаючи без змін рішення апеляційного суду про задоволення вимог директора до господарського товариства про припинення трудових відносин, Верховний Суд вказав, що у випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання припиненими трудових відносин ОСОБА_1 з ТОВ «Дизель» у зв`язку із звільненням із займаної посади директора на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, оскільки не вирішення загальними зборами учасників товариства питання про звільнення працівника з посади директора є порушенням її права щодо вільного вибору праці.
При цьому, суд враховує, що правовідносини (спір) між сторонами виникли у зв`язку із неприйняттям загальними зборами учасників ТОВ «Дизель» рішення про звільнення позивача за власним бажанням. Зазначене відповідає приписам ст.61 Закону України «Про господарські товариства», за змістом якої скликання та проведення загальних зборів товариства відноситься до виключної компетенції голови товариства, його виконавчого органу та учасників товариства, як носіїв відповідних корпоративних прав.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач як директор вчинила необхідні дії щодо свого звільнення, зокрема, звернулась із заявою про звільнення за власним бажанням з посади директора та повідомленням про необхідність вирішення цього питання, що були адресовані засновнику відповідача, що свідчить про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора.
Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.
У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.
До того ж, неможливість звільнитися є порушенням ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так згідно ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (ч. 1). Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ч. 2).
Отже, дана норма дозволяє втручатися у здійснення особою права на приватне життя згідно із законом і в інтересах економічного добробуту країни, для захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.
В даному випадку відмова у припинені трудових відносин є втручанням у право позивача на приватне життя, в тому числі право вільно обирати роботу і заборону примусової праці. Отже, втручання у особисте життя позиваки не є пропорційним переслідуваній меті.
З огляду на викладене, суд надходить до висновку, про обґрунтованість та доведеність вимог позивача щодо припинення її трудових відносин із ТОВ « Дизель» з 01.04.2021 року у зв`язку із її звільненням з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, тому позовна заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 274-279, ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизель, третя особа - ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими - задовольнити.
Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дизель» припиненими з 01.04.2021 року у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизель» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1
Третя особа: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. О. Маньковська