СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/254/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним вище позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про захист прав споживачів, в якому просить суд визнати недійсним договір споживчого кредиту з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11673 Приватного нотаріуса Грисюк О.В. від 17.05.2021, стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача суму утриманих із заробітної плати коштів по виконавчому провадженню №66285477 станом на момент винесення рішення по справі.

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №66285477. Заявник наголошує на тому, що будь-якого кредитного договору з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не укладав, а виконавчий напис № 11673 від 17.05.2021 вчинено незаконно. Виконавче провадження №66285477 відкрито Приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. на підставі виконавчого напису №11673 приватного нотаріуса Грисюк О..В., виданого внаслідок порушення позивачем умов договору споживчого кредиту на суму 29 469,78 грн. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до продовження звернення стягнення на майно позивача, що унеможливить ефективний захист прав позивача, адже на момент винесення рішення по справі виконавче провадження вже може бути виконаним і завершеним.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов може бути забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження; заяви про забезпечення доказів або позову; заяви про перегляд заочного рішення; заяви про скасування рішення третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу); заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу); заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду; заяви про роз`яснення судового рішення, які подано; заяви про сприяння третейському суду (міжнародному комерційному арбітражу) в отриманні доказів, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач посилається на те, що звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 11 вказаного Закону цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року за № 5, при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні позову споживачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

Однак, позивач не надав, а матеріали справи не містять доказів про те, що позов стосується захисту прав споживача.

Зокрема, аналіз позовної заяви та доданих до неї документів свідчить, що позов мотивовано тим, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням вимог законодавства, але позивач не зазначає жодних доводів та доказів того, на які саме потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб, в чому полягає порушення прав позивача як споживача, строку погашення кредиту.

Окрім того, предметом спору у позовній заяві є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 ЗУ «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відтак, норми ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, ураховуючи, що до заяви про забезпечення позову не додано документ, що підтверджує сплату судового збору, а клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, тому заяву про забезпечення позову необхідно повернути особі, яка її подала.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 149, 150, 151 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Святошинський районний суд міста Києва.

Суддя Ю.В. Войтенко