РІШЕННЯ

іменем України

13 вересня 2021 рокуСправа №451/1787/20
Провадження № 2/451/387/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1787/20 за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Львіської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на майно колгоспного двору, -

в с т а н о в и в:

9 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Барилівської сільської ради Радехівського району Львіської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на майно колгоспного двору.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в будинку по АДРЕСА_1 , разом з ним зареєстровані дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3

ОСОБА_1 все своє життя проживав і надалі проживає в даному будинковолодінні, проводить ремонти, реконструкцію будинку та господарських споруд, підтримує в належному стані прибудинкову територію і на даний час в нього виникла об`єктивна потреба в реєстрації права власності на зазначене майно, що не можливо реалізувати в позасудовому порядку.

Як вбачається з довідки-характеристики №007938, виданої ОСОБА_1 Червоноградським МБТІ за №937 від 04.07.2001 р., житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 зареєстрований в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим №90 за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Увинської сільради 12.09.1990 р. на основі рішення Радехівського райвиконкому №143 від 23.08.1990 р. Роком побудови даного житлового будинку зазначено 1976 р.

З довідки-витягу з погосподарської книги №1, виданої виконкомом Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області за №191 від 28.09.2020 р. вбачається, що житловий будинок побудований і прийнятий в експлуатацію в 1976 році, номер об`єкта ПГО в погосподарській книзі №1 відкрито на ОСОБА_6 , станом на 01.07.1990 р. в будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали: ОСОБА_6 - голова колгоспного двору, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_3 - онук, ОСОБА_7 - онука, ОСОБА_8 - онука.

Таким чином, відповідно до вимог законодавства, яким встановлювалось правоволодіння «колгоспним двором», вищезазначений житловий будинок належав у рівних частинах (по 1/6 частці) наступним особам: ОСОБА_6 - голові двору, її сину - ОСОБА_6 , невістці - ОСОБА_2 та трьом онукам - ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Голова колгоспного двору ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Барилівською сільською радою 21.05.2000 р., відповідний запис за №6.

Після її смерті залишилось спадкове майно в розмірі 1/6 частки у майні колгоспного двору. На підставі звернення ОСОБА_6 до державного нотаріуса Радехівської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_6 , відкрита спадкова справа №288 за 2003 рік, та 06.02.2004 р. видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом ВВВ №590526 (зареєстровано в реєстрі за №347), згідно якого на підставі заповіту, посвідченого виконком Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області 08 лютого 1998 року і зареєстрованого в реєстрі за №2, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 - син, який проживає в селі Барилів Радехівського району Львівської області. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається із 1/6 (однієї шостої) частини жилого гіпсоблочного обкладеного цеглою будинку з відповідною частиною господарських будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Згадана частина жилого будинку належала померлій на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області 12.09.1990 р., зареєстрованого у Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації 12.09.1990 р. в реєстрову книгу за реєстровим №90.

12 серпня 2003 року виконавчим комітетом Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області було винесене рішення «Про розподіл частки бувшого колгоспного двору на оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 », яким розподілено частки майна вищезазначеного колгоспного двору між його співвласниками по 1/6 частки кожному: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 .

Однак свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_2 вищезгаданим особам не видавалось та державна реєстрація прав власності їхніх часток в Червоноградському МБТІ не здійснювалась.

Як вбачається з довідки КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 4897 від 11.09.2020 р., станом на 31.12.2012 р. житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 12.09.1990 року, виданого виконкомом Увинської сільської ради, на основі рішення Радехівського райвиконкому від 23.08.1990 року за №143 і записано 12.09.1990 року в реєстрову книгу за №90.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відстоювати своє право власності на належні кожному з них 1/6 частки майна колгоспного двору не планують, від своїх часток відмовляються в користь ОСОБА_6 .

У зв`язку з вищенаведеним, у позивача немає іншого виходу із ситуації, окрім як звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який відносився до майна колгоспного двору (а.с.4-10).

До відкриття провадження у справі представник позивача подав до суду клопотання про заміну відповідача у справі - Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області - на належного відповідача - Лопатинську селищну раду Львівської області (а.с.33).

Відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі від 13 лютого 2021 року замінено відповідача Барилівську сільську раду Радехівського району Львівської області на Лопатинську селищну раду Львівської області та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Львіської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на майно колгоспного двору (а.с.1-2).

Сторони в підготовче засідання не з`явилися.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги з врахуванням уточнення підтримує в повному обсязі (а.с.69).

Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи й його відсутності та у зв`язку із тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 1/6 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Відтак, просить суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . З врахуванням уточнень, просить позов задовольнити (а.с.70).

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає (а.с.71).

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явився, проте скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає (а.с.61).

Відповідач ОСОБА_4 також в підготовче засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.63).

Відповідач ОСОБА_5 в підготовче засідання не з`явилася, проте скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.65).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.67).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що з довідки-характеристики №007938, виданої ОСОБА_1 ДКП «Червоноградське МБТІ» 04.07.2001 року №937, житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 зареєстрований в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим №90 за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Увинської сільради 12.09.1990 року на основі рішення Радехівського райвиконкому №143 від 23.08.1990 року. Рік побудови даного житлового будинку зазначено 1976 р. (а.с.13-13 зворот).

Згідно довідки-витягу з погосподарської книги №1, виданої виконкомом Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області за №191 від 28.09.2020 року, вбачається, що житловий будинок побудований і прийнятий в експлуатацію в 1976 році, номер об`єкта ПГО в погосподарській книзі №1 відкрито на ОСОБА_6 , станом на 01.07.1990 р. в будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали: ОСОБА_6 - голова колгоспного двору, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_3 - онук, ОСОБА_7 - онука, ОСОБА_8 - онука (а.с.14).

З копії відновленого свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серії серії НОМЕР_3 , виданим Райбюро ЗАГС в м. Радехів 30.12.1966 р., відповідний запис за №185, вбачається, що батько позивача зазначений ОСОБА_11 , а мати - ОСОБА_12 (а.с.15).

Той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є подружжям, підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_4 , повторно виданого 29.09.1976 р. в с.Березівка Радехівського району Львівської області, відповідний запис за №12 (а.с.16).

Родинні відносини позивача з відповідачами підтверджуються наступними документами:

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_5 , виданого 12.06.1975 р. (а.с.17);

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 , серії НОМЕР_6 , повторно виданого 27.08.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського РУЮ у Львівській області; копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_7 , повторно виданого 05.08.2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області, відповідно до якого ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 та після реєстрації їй присвоєне прізвище « ОСОБА_14 »; копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_8 , виданого 20.07.2019 року Бродівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, відповідно до якого ОСОБА_15 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 та після реєстрації їй присвоєне прізвище « ОСОБА_17 » (а.с.18-20);

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , серії НОМЕР_9 , виданого 29.12.1977 р.; копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 03.11.2020 року, з якого констатовано, що ОСОБА_7 та ОСОБА_18 зареєстрували шлюб, та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_19 » (а.с.21-22 зворот).

З копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого Барилівською сільською радою, вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23).

Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв син - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серії ВВВ №590526 (зареєстровано в реєстрі за №347), виданого 06 лютого 2004 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П.

Так, із вищезазначеного свідоцтва вбачається, що на підставі заповіту, посвідченого виконком Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області 08 лютого 1998 року і зареєстрованого в реєстрі за №2, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 - син, який проживає в селі Барилів Радехівського району Львівської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із 1/6 (однієї шостої) частини жилого гіпсоблочного обкладеного цеглою будинку з відповідною частиною господарських будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Згадана частина жилого будинку належала померлій на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області 12.09.1990 р., зареєстрованого у Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації 12.09.1990 р. в реєстрову книгу за реєстровим №90 (а.с.28).

12 серпня 2003 року виконавчим комітетом Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області було винесене рішення «Про розподіл частки бувшого колгоспного двору на оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 », згідно з яким розподілено частки майна вищезазначеного колгоспного двору між його співвласниками по 1/6 частки кожному: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 (а.с.29-29 зворот).

Однак свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_2 вищезгаданим особам не видавалось та державна реєстрація прав власності їхніх часток в Червоноградському МБТІ не здійснювалась, що вбачається з довідки КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» №4897 від 11.09.2020 року, в якій зазначено, що станом на 31.12.2012 р. житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 12.09.1990 року, виданого виконкомом Увинської сільської ради, на основі рішення Радехівського райвиконкому від 23.08.1990 року за №143 і записано 12.09.1990 року в реєстрову книгу за №90 (а.с.30).

ОСОБА_2 відмовилася від належної їй 1/6 частки в колгоспному дворі, що розташований в АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , що підтверджується заявою, посвідченою 27 жовтня 2020 року секретарем Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрованою в реєстрі за №48 (а.с.31).

Також ОСОБА_3 відмовився від належної йому 1/6 частки в колгоспному дворі, що розташований в АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , що підтверджується заявою, посвідченою 27 жовтня 2020 року секретарем Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрованою в реєстрі за №49 (а.с.32).

ОСОБА_5 , відмовилася від належної їй 1/6 частки в колгоспному дворі, що розташований в АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , що підтверджується заявою, посвідченою 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Бродівського районного нотаріального округу Львівської області Матіяш Г.П. (а.с.33).

Окрім цього, ОСОБА_4 , відмовилася від належної їй 1/6 частки в колгоспному дворі, що розташований в АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , що підтверджується заявою, посвідченою 30 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михальською О.З. (а.с.34).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами ст.ст.317,319 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на

той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так, відповідно до ст.120 ЦК УРСР (який був чинним на момент набуття сторонами права власності на спірне майно) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Статтею 121 ЦК УРСР регламентовано, що володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. Особи віком від п`ятнадцяти до шістнадцяти років можуть такий позов пред`явити за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальника, а позов в інтересах осіб, що не досягли п`ятнадцяти років, може бути пред`явлений їх батьками (усиновителями) або опікуном.

У відповідності до ст.123 ЦК УРСР частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Згідно з ст.124 ЦК УРСР при виході одного або кількох членів колгоспного двору з його складу виділ частки в натурі провадиться з таким розрахунком, щоб не позбавити двір необхідних для ведення його підсобного господарства будівель, худоби та сільськогосподарського реманенту. При неможливості виділити належну членові двору частку майна в натурі її вартість виплачується йому грішми. Право вимагати виділу майна при виході з складу двору мають члени двору; які досягли шістнадцяти років. Особи віком від п`ятнадцяти до шістнадцяти років можуть вимагати виділу за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальника, а в інтересах осіб, що не досягли п`ятнадцяти років, виділу можуть вимагати їх батьки (усиновителі) або опікун.

У відповідності до ст.125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу.

В силу вимог ст.126 ЦК У PCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

Відповідно до п.6 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору; яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Таким чином, враховуючи, що станом на 01.07.1990 р. в будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали: ОСОБА_6 - голова колгоспного двору, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_3 - онук, ОСОБА_7 - онука, ОСОБА_8 - онука, відтак кожному з них належить 1/6 частка в майні вищевказаного колгоспного двору.

Окрім цього, суд враховує також те, що 1/6 частка житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 , успадкована її сином - ОСОБА_1 .

Відтак, на момент звернення позивача з позовом до суду, не вирішено питання розподілу 5/6 житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Враховуючи, належну позивачу 1/6 частку, а також 4/6 частки, які належали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та від яких вони відмовилися в користь ОСОБА_1 , слід визнати за позивачем право власності на частку в розмірі 5/6 в житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, позицію з цього приводу, викладену у Постанові Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання за ним права власності на 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1 , є законними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідачів в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Стягнути з Лопатинської селищної ради Львівської області, , смт. Лопатин, вул. Центральна, буд.12, Львівська область, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_10 , жительки АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_11 , жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_12 , жительки АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_13 , жительки АДРЕСА_4 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 1103 (одна тисяча сто три) гривні 81 (вісімдесят одна) копійка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 вересня 2021 року.