Справа № 303/5185/21
2/303/1506/21
Номер рядка статистичного звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2021 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про повернення боргу та відшкодування завданих збитків ,-

В С Т А Н О В И В :

29 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним одностороннє (суттєве) зменшення відповідачем, починаючи з 10 січня 2021 року розміру процентів на строковий вклад за договором № 277695 від 10 січня 2020 року з 2.20 % до 1.5 % та стягнення з АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на його користь матеріальної шкоди у сумі 396,12 євро, моральної шкоди у сумі 350 євро, а разом 746,12 євро.

Позовні вимоги мотивує тим, що 10 січня 2020 року у відділенні у м.Мукачево філії АТ «Укрексімбанку у м.Ужгород» він уклав договір банківського вкладу «Класичний строковий» № 277695 на 550 днів з визначеною процентною ставкою 2,20 процентів річних у євро.

Зазначає, що банк в односторонньому порядку знизив з 10 січня 2021 розмір процентної ставки з 2,20% до 1,5 % всупереч його волі та при відсутності його згоди на таку зміну, чим порушив вимоги ч.1 ст.525 та ч.З ст.1061 ЦК України, та вважає, що нарахування процентів за весь період користування вкладом, тобто до 13.07.2021 року повинно було здійснюватись відповідно до п.4.1. Договору.

Також посилається, що відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, а тому порушив його права, чим завдав йому суттєвої матеріальної та моральної шкоди, розмір якої визначений ним в сумі у сумі 396,12 євро матеріальна шкода та 350 євро - моральну шкоду, а разом 746,12 євро.

З огляду на це, позивач визнати незаконним одностороннє ( суттєве) зменшення відповідачем, починаючи з 10 січня 2021 року розміру процентів на строковий вклад за договором № 277695 від 10 січня 2020 року з 2.20 % до 1.5 % та стягнути з АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на його користь матеріальну шкоду у сумі 396,12 євро, моральну шкоду у сумі 350 євро, а разом 746,12 євро.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 05.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Представник відповідача 11.08.2021 року подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки такі є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджені належними доказами, оскільки грунтуються на неправильному застосуванні норм права. Вказує, що 10 січня 2020 року ОСОБА_1 уклав у відділенні у м.Мукачево філії АТ «Укрексімбанку у м.Ужгород» договір банківського вкладу «Класичний строковий» № 277695 на 550 днів. Відповідно до п. 1.2 цей договір укладено на умовах повернення вкладу вкладнику зі спливом строку розміщення вкладу , зазначеного в п.3.3. договору та настання терміну повернення вкладу, зазначеного в п.3.4. договору. Відповідно до п. 3.3. Договору вклад вноситься на Депозитний рахунок на строк 550 календарних днів. Для цілей договору строк розміщення вкладу поділяється на такі періоди: з 10.01.2020 року (включно) по 09.01.2021 року (включно), з 10.01.2021 (включно) по 12.07.2021 (включно). Термін повернення вкладу є 13.07.2021 року. Згідно з п.3.1 Договору сума первинного розміру вкладу становить 5040 євро. В договорі сторони зазначили, що починаючи з першого дня наступного за днем внесення вкладу на депозитний рахунок до 09.01.2021 року (включно) банк здійснює нарахування процентів на вклад за процентною ставкою, що становить 2,20 процентів річних ( а.с.4.1). Пунктом 1.4 Договору визначено, що кожний із періодів, на які згідно з пунктами 3.3 та 3.5 цього Договору поділено строк розміщення Вкладу, під час його дії іменується «Поточним періодом». Періоди, які передували Поточному періоду іменуються «Попередніми періодами». Згідно до п. 4.1. договору протягом кожного Поточного періоду, який наступить після настання дати, зазначеної у пункті 4.1 цього Договору, проценти на Вклад нараховуються за процентною ставкою, встановленою Банком за дорученням Вкладника у перший календарний день відповідного Поточного періоду на рівні процентної ставки, що затверджена Банком та є чинною станом на такий день для вкладів, що за умовами розміщення відповідають умовам розміщення Вкладу за цим Договором (після встановлення Банком нової процентної ставки процентна ставка на Вклад, зазначена у пункту 4.1 цього Договору, до уваги не береться).

Отже, після спливу строку першого Поточного періоду, а саме 09.01.2021 року, нарахування процентів за новою ставкою в розмірі 1,5% річних проводилось відповідно до умов Договору та доручення наданого Вкладником. Процентна ставка саме в розмірі 1,5% була встановлена відповідно до рішення КУАП від 30.09.2020 року.

Банк відповідно до умов договору нараховував проценти та виплатив нараховані проценти та вклад в повному обсязі, що підтверджується довідками про нараховані та сплачені проценти за вкладом за поточні періоди, а відтак вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, оскільки банк в строк встановлений договором в повному обсязі виплатив позивачу вклад і проценти, а відтак відсутній факт прострочення виконання зобов`язань. Враховуючи вищенаведені обставини просить в позові відмовити.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 січня 2020 року ОСОБА_1 уклав у відділенні у м.Мукачево філії АТ «Укрексімбанку у м.Ужгород» договір банківського вкладу «Класичний строковий» № 277695 на 550 днів, відповідно до п. 1.2 якого цей договір укладено на умовах повернення вкладу вкладнику зі спливом строку розміщення вкладу, зазначеного в п.3.3. договору та настання терміну повернення вкладу, зазначеного в п.3.4. договору. Відповідно до п. 3.3. договору вклад вноситься на Депозитний рахунок на строк 550 календарних днів. Згідно п. 3.1.сума первинного вкладу становить 5040,00 євро (а.с.3, 25-28).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Як встановлено умовами договору, а саме пунктом 1.2 визначено, що цей договір укладено на умовах повернення вкладу вкладнику зі спливом строку розміщення вкладу , зазначеного в п.3.3. договору та настання терміну повернення вкладу , зазначеного в п.3.4. договору. Відповідно до п. 3.3. договору вклад вноситься на депозитний рахунок на строк 550 календарних днів. Для цілей договору строк розміщення вкладу поділяється на такі періоди: з 10.01.2020 року (включно) по 09.01.2021 року (включно), з 10.01.2021 (включно) по 12.07.2021 (включно) Термін повернення вкладу є 13.07.2021 року.

Згідно з п.3.1 договору сума первинного розміру вкладу становить 5040 євро. В договорі сторони зазначили, що починаючи з першого дня наступного за днем внесення вкладу на депозитний рахунок до 09.01.2021 року (включно) банк здійснює нарахування процентів на вклад за процентною ставкою, що становить 2,20 процентів річних ( а.с.4.1).

Однак, судом також встановлено, що сторонами було визначено, а саме пунктом 1.4 Договору, що кожний із періодів, на які згідно з пунктами 3.3 та 3.5 цього Договору поділено строк розміщення Вкладу, під час його дії іменується «Поточним періодом». Періоди, які передували Поточному періоду іменуються «Попередніми періодами».

Протягом кожного Поточного періоду, який наступить після настання дати, зазначеної у пункті 4.1 цього Договору, проценти на Вклад нараховуються за процентною ставкою, встановленою Банком за дорученням Вкладника у перший календарний день відповідного Поточного періоду на рівні процентної ставки, що затверджена Банком та є чинною станом на такий день для вкладів, що за умовами розміщення відповідають умовам розміщення Вкладу за цим Договором (після встановлення Банком нової процентної ставки процентна ставка на Вклад, зазначена у пункту 4.1 цього Договору, до уваги не береться). Цим Вкладник доручає Банку здійснювати відповідне встановлення нових процентних ставок, за якими нараховуватимуться проценти на Вклад протягом кожного Поточного періоду, який наступить після настання дати, зазначеної в пункті 4.1 цього Договору.

Згідно з п.4.8 Договору виплату процентів на Вклад (частину Вкладу) Банк здійснює шляхом їх зарахування на рахунок у перший банківський день кожного Поточного періоду (окрім першого Поточного періоду), у термін повернення Вкладу, а також у день повернення Вкладу.

Отже, після спливу строку першого Поточного періоду, а саме 09.01.2021 року, нарахування процентів за новою ставкою в розмірі 1,5% річних проводилось відповідно до умов Договору та доручення наданого Вкладником. Процентна ставка саме в розмірі 1,5% була встановлена відповідно до рішення КУАП від 30.09.2020 року.

Відповідно до п.п.11.11-11.12 Договору, Вкладник підтвердив те, що Банк повідомив йому усю необхідну інформацію, яку згідно з вимогами чинного законодавства України слід надавати при укладенні договорів банківського вкладу. Сторони підтвердили те, що вони ознайомлені з усіма положеннями та умовами цього Договору, у тому числі зі своїми обов`язками та необхідністю їх належного і своєчасного виконання, заперечень щодо них у Сторін відсутні. Цей Договір Сторонами прочитаний, відповідає їх намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується підписами уповноважених представників Сторін, що діють з повним розумінням предмета та змісту Договору.

Принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог про визнання незаконним одностороннє ( суттєве) зменшення відповідачем, починаючи з 10 січня 2021 року розміру процентів на строковий вклад за договором № 277695 від 10 січня 2020 року з 2.20 % до 1.5 % та відповідно стягнення матеріальної шкоди, у зв`язку з чим в позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 також вказує, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку оцінює в 350 євро та яку просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Поряд з цим, факт звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди покладає на позивача обов`язок довести, що зазначені ним втрати немайнового характеру не є абстрактними, а дійсно були понесені позивачем. Відповідно до загальних засад змагальності кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу позивачем не доведено в чому саме полягає спричинена йому моральна шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи її розмір та якими доказами це підтверджується.

Крім того суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають до задоволення, оскільки факт порушення прав позивача відповідачем не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а також правовідносини, що виникли між сторонами, є договірними, відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, крім того відповідне зобов`язання не передбачено також в умовах договору, укладеному між сторонами. Таким чином, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, яка мотивована невиплатою відповідачем процентів за вказаної ним процентною ставкою банківського вкладу, задоволенню також не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 82, 89, 141, 206, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 545, 625, 1046, 1047, 1058, 1060, 1061 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про повернення боргу та відшкодування завданих збитків - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: АТ «Державний експортно-імпортний банк України», м. Київ, вул. Антоновича,127.

Рішення суду виготовлено 08 вересня 2021 року

Головуюча О.В.Гутій