Справа № 414/2210/20
Провадження № 22-ц/810/652/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Кострицького В.В.

суддів: Стахової Н.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.

учасники справи:

скаржник Сільськогосподарський виробничий кооператив

«Красноріченський»

представник скаржника Головченко А.О.

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Красноріченський» на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 05 липня 2021 року, ухвалену у складі судді Акулова Є.М. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Красноріченський» про витребовування земельних ділянок з незаконного володіння,-

встановив:

Короткий зміст клопотання

Заявник,- адвокат Костроба Тетяна Анатоліївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до початку розгляду справи по суті, просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони використання уповноваженими представниками Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Красноріченський», , орендованих земельних ділянок № НОМЕР_1 , площею 5,3272 га, кадастровий номер :04:002:0021 та № 1298, площею 1,490 га, кадастровий номер :04:002:0044, розташованих на території Червонопопівської сільської ради, орендодавця ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , відповідно до договору оренди землі від 12.09.2013 року, який натепер є спірним з точки зору терміну його дії. Продовження використання землі після спливу дії договору веде до порушення прав власника.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 05 липня 2021 року в заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено уповноваженим представникам Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Красноріченський», після збору врожаю 2021 року використання орендованих земельних ділянок № НОМЕР_1 , площею 5,3272 га, кадастровий номер :04:002:0021 та № 1298, площею 1,490 га, кадастровий номер :04:002:0044, розташованих на території Червонопопівської сільської ради, орендодавця ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , відповідно до договору оренди землі від 12.09.2013 року.

Мотивуючи таку ухвалу тим, що заяву про забезпечення позову подано до початку розгляду справи по суті і остання обґрунтована побоюванням у майбутньому знову понести втрати із-за використання всупереч його волі земельних ділянок кооперативом. За таких обставин суд вважає частково обґрунтованою вимогу заявника, оскільки невжиття заходів із забезпечення позовних вимог може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Враховуючи наявність цьогоріч сільськогосподарської діяльності кооперативу на земельних ділянках, орендованих у позивача, слід застосувати найменш обтяжливий захід забезпечення позову, а саме заборонити використання цих земельних ділянок після збору врожаю 2021 року, що на переконання суду буде співмірним та повністю забезпечить права та інтереси позивача та не завдасть шкоди діяльності відповідача.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись із вказаною ухвалою, СВК «Красноріченський», звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 25 червня 2021 року та ухвалити постанову якою відмовити ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СВК «Красноріченський» про витребування земельних ділянок з незаконного володіння. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Красноріченський» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2270,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглядаючи заяву про забезпечення позову допустив процесуальне порушення, а саме розглянув зазначену заяву без сплати судового збору, що не відповідає вимогам ч. 6 ст. 151 ЦПК України. Таким чином суд встановивши, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу повинен був керуватися положеннями ч. 10 ст. 153 ЦПК України та повернути її заявнику. Крім цього заява про забезпечення позову не відповідає формі та змісту, які визначені ч. 1. ст. 151 ЦПК України, а саме не зазначено ціни позову, про забезпечення якого просить заявник та пропозиції заявника, щодо зустрічного забезпечення ( пункти 5,6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України). Також суд першої інстанції вийшов за межі заявленої заяви про забезпечення позову, оскільки заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту у вигляді заборони використання земельної ділянки № НОМЕР_3 , площею 1,490 га розташованої на території Червонопопівської сільської ради, Кремінського району Луганської області, кадастровий номер :04:002:0044 та земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 5,3272 га розташованої на території Червонопопівської сільської ради, Кремінського району Луганської області, кадастровий номер :04:002:0021. Суд першої інстанції виходячи за межі заявленої вимоги з власної ініціативи встановив кому саме заборонено використання земельних ділянок та встановив подію з якою пов`язано використання спірних земельних ділянок. Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Предметом у справі № 414/2210/20 за позовом ОСОБА_1 до СВК «Красноріченський» про витребування земельних ділянок з незаконного володіння є розірвання договору оренди землі укладений між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Красноріченський» та зобов`язання відповідача повернути спірні земельні ділянки позивачу. У разі задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 до СВК «Красноріченський» про витребування земельних ділянок з незаконного володіння, то у даному випадку після набрання законної сили судового рішення відповідач СВК «Красноріченський» фактично буде позбавлений законного права користуватися земельними ділянками, що у даному випадку є тотожнім поняттям щодо заявленого предмету позову та заяви про забезпечення позову, що суперечить вимогам ч. 10. ст. 150 ЦПК України. Спір у даній справі полягає в тому, що на думку позивача строк договору оренди від 12.09.2013 року був здійснений незаконно, а позиція відповідача полягає в тому, що договір оренди міг бути зареєстрованим будь якою стороною правочину та строк оренди ще не сплив, який закінчується 21.07.2023 року тобто ще через 2 роки. Відповідно до пункту 2 Договору оренди землі між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Красноріченський». зазначено, що в оренду передається земельна ділянка за кадастровим номером :04:002:0021 загальною площею 5,3272 га, в т.ч. рілля - 5,3272 га. та земельна ділянка за кадастровим номером :04:002:0044 загальною площею 1,4920 га. в т.ч. сіножаті - 1,4920 га. Відповідно до прикінцевих положень Договору оренди землі пунктом 41 сторони погодили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами договору оренди землі та його державної реєстрації. Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, третій в органі, який провів його державну реєстрацію. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.07.2016 року був зареєстрований договір оренди землі між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Красноріченський» щодо земельних ділянок за кадастровими номерами :04:002:0021 загальною площею 5,3272 га, :04:002:0044 загальною площею 1,4920 га. Строк дії договору оренди в реєстрі зазначений 7 років. Відповідно до пункту 20 Договору оренди землі передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється в строк 5 календарних днів після державної реєстрації цього договору. Пунктом 31 Договору оренди землі визначені обов`язки орендаря зокрема-приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим у встановленому законом порядку; у тринадцятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. Отже сторони погодили, що договір про оренду землі вступає в силу після державної реєстрації та передача земельних ділянок також проводиться після державної реєстрації цього договору, а отже права та обов`язки по договору оренди землі виникають після проведення державної реєстрації договору оренди. Відповідно до пункту 35 Договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється у разі : закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідація юридичної особи-орендаря. Таким чином строк дії договору оренди землі закінчується 21.07.2023 року. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 15 січня 2020 року по справі № 322/1178/17 дійшла наступних висновків, що метою укладення будь-якого цивільного правочину є отримання певних правових наслідків через реалізацію сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Правочин, укладений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлені, є фіктивним.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу фактично зупинив використання земельних ділянок, які надані в оренду до 21.07.2023 року, хоча справа ще не розглянута по суті.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений ст. 360 ЦПК України строк не надходило, що не заважає розгляду справи.

Щодо явки сторін

Сторони були повідомлені про час і місце судового засідання шляхом надсилання судових повісток повідомлень на поштові адреси сторін та повідомлені під розписку у приміщенні Луганського апеляційного суду. В судове засідання не зявились

09 вересня 2021 року на електронну поштову адресу вдруге (а.с.35,48) надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з знаходженням її на стаціонарному лікуванні. Зазначене клопотання будь-якими доказами не обґрунтовано. Адвокат Костроба Т.А. - є професійним адвокатом, якій відомо, що вона має право звернутись з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами суду, але ж своє право не реалізувала. Також судова колегія наголошує, що адвокат Костроба Т.А. вдруге просить відкласти судове засідання з поважних причин, однак жодного разу не надає суду підтверджуючих документів, через, що судова колегія приходить висновку про процесуальне затягування розгляду апеляційної скарги з боку адвоката Костроби Т.А.. Відповідно до норм ЦПК України апеляційний перегляд проводиться протягом 30 днів, з моменту відкриття провадження пройшло 54 дні , що порушує права відповідача на своєчасний апеляційний перегляд питання про забезпечення позову яке тривалий час обмежує права відповідача. Враховуючи повторну неявку представника позивача незалежно від причин неявки судова колегія враховуючи приписи п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України відхиляє клопотання представника позивача про повторне відкладення розгляду справи на іншу дату та розглядає справу за наявними в справі документами.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку позивача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зобов`язати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. При встановлені зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Статтею 260 ЦПК України регламентується зміст ухвали суду.

У вступній частині ухвали зазначається дата і місце її постановлення; найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); імена (найменування) учасників справи.

В описовій частині зазначається суть клопотання та ім`я (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою.

У мотивувальній частині ухвали суд наводить мотиви, з яких суд дійшов висновку щодо питання, яке необхідно було вирішити, і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Отже, мотивувальна частина повинна переконувати в обґрунтованості законності ухвали. Кожен доречний і важливий аргумент осіб, які беруть участь у справі, має бути проаналізований і на нього повинна бути одержана відповідь. При потребі суд наводить встановлені ним обставини, необхідні для вирішення питання, із посиланням на відповідні докази, якщо є такі. Далі суд наводить правову кваліфікацію встановленим обставинам та обґрунтовує свій висновок по суті питання. При цьому суд повинен вмотивувати вибір положень законів (норм права), якими він керувався.

В резолютивній частині зазначається висновок суду (що саме ухвалив суд), строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали основна її частина - мотивувальна з викладенням фактичних обставин, що стали підставою для забезпечення позову, не обґрунтовує необхідність обрання виду забезпечення позову пов`язаного з забороною уповноваженим представникам Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Красноріченський», після збору врожаю 2021 року використання орендованих земельних ділянок № НОМЕР_1 , площею 5,3272 га, кадастровий номер :04:002:0021 та № 1298, площею 1,490 га, кадастровий номер :04:002:0044, розташованих на території Червонопопівської сільської ради, орендодавця ОСОБА_1 , відповідно до договору оренди землі від 12.09.2013 року.

Зміст оскаржуваної ухвали свідчить, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву, не навів обґрунтованих мотивів з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цивільній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль при обранні виду забезпечення позову пов`язаного з забороною уповноваженим представникам Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Красноріченський», після збору врожаю 2021 року використання орендованих земельних ділянок № НОМЕР_1 , площею 5,3272 га, кадастровий номер :04:002:0021 та № 1298, площею 1,490 га, кадастровий номер :04:002:0044, розташованих на території Червонопопівської сільської ради, орендодавця ОСОБА_1 , відповідно до договору оренди землі від 12.09.2013 року.

Суд першої інстанції не дослідив обставин, які повинні бути враховані на етапі дослідження заяви про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; не врахував співмірності вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду матеріали справи щодо оскаржуваної ухвали не містять.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта та вважає, що ухвала суду про заборону після збору врожаю 2021 року використання орендованих земельних ділянок не є предметом судового розгляду який відповідно наявної позовної заяви стосується витребування земельних ділянок . Виходячи із досліджених матеріалів, судова колегія не може не погодитись з доводами скаржника, щодо перевищення судом першої інстанції своїх повноважень з огляду на те, що виходячи із заявлених вимог ОСОБА_1 вбачається вимога про заборону користування спірними ділянками будь-яким особами, але ж у порушення положень чинного ЦПК, суд першої інстанції вийшов за рамки заявлених вимог та заборонив використовувати спірні земельні ділянки тільки скаржнику.

Оскільки, у даному випадку судом першої інстанції допущено неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а розгляд справи триває понад 11 місяців і заходи забезпечення позову обрані судом можуть негативно вплинути на господарську діяльність відповівдача, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з відмовою в забезпеченні позову шляхом відповідної заборони у зв`язку з неналежним обґрунтуванням позивачем необхідності відповідної заборони.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про несплату позивачем судового збору під час подання заяви про забезпечення позову ( а.с.47) , що порушує ч.6 ст.151 ЦПК України та вимагає стягнення судового збору з позивача на користь держави.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами судова колегія враховує приписи ст.141 ЦПК України та вирішує стягнути судові витрати на апеляційний перегляд з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. 259,367,374,379,383,384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Красноріченський» задовольнити.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 05 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в забезпеченні позову шляхом заборони Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Красноріченський», після збору врожаю 2021 року використання орендованих земельних ділянок № НОМЕР_1 , площею 5,3272 га, кадастровий номер :04:002:0021 та № 1298, площею 1,490 га, кадастровий номер :04:002:0044, розташованих на території Червонопопівської сільської ради, орендодавця ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , відповідно до договору оренди землі від 12.09.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ін.н. НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Красноріченський» ( , ІПН 91, адреса реєстрації: вул.Октябрська,1А, с. Бараниківка, Луганська область 92922) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ін.н. НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420, 40 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 09 вересня 2021 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді Н.В. Стахова

М.В. Назарова