Дата документу 21.09.2021 Справа № 336/1354/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 336/1354/20 Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В.
№ 22-ц/807/3109/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс", державного реєстратора Василівської районної адміністрації Запорізької міської ради Міюц Світлани Олександрівни, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання дій протиправними, скасування запису про реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ "Схід Фінанс", державного реєстратора Василівської районної адміністрації Запорізької міської ради Міюц С.О., треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання дій протиправними, скасування запису про реєстрацію права власності.

В обґрунтування заяви зазначав, що 30 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», з одного боку, та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , - з другого, укладений договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором з тією ж самою фінансовою установою, укладеним в той же день. 16 листопада 2019 року державний реєстратор Василівської районної адміністрації Запорізької міської ради Міюц С.О. прийняла рішення № 49712027 про реєстрацію права власності на передану в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс», про що позивач дізнався 16 січня 2020 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Реєстрація права власності, зазначає в заяві позивач, здійснена незаконно та підлягає скасуванню з таких підстав.

Можливість звернення стягнення на нерухомість, передану позичальником кредитодавцю в забезпечення виконання основного зобов`язання, передбачена статтею 33 Закону України «Про іпотеку», за змістом якої у разі порушення основного зобов`язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, а пунктом 61 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, державному реєстратору обов`язково надається копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, та документ, що підтверджує сплив тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. В порушення означених положень законодавства реєстрація права власності відбулася у відсутність доказів отримання іпотекодавцем вказаної вимоги, яку той об`єктивно не міг получити, оскільки жодних правовідносин між майновими поручителями та наступним кредитором не існує.

Відсутність у майнових поручителів правовідносин з відповідачем підтверджує той факт, що вони не отримували інформації про перехід права пред`явлення вимог по кредитному та іпотечному договорам наступному кредитору, який за вказаних обставин повинен нести ризик настання для нього несприятливих наслідків.

Як випливає із змісту п. 61 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за відсутності документу, що підтверджує завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмових вимог, обов`язковість якого прямо встановлена означеним пунктом, державний реєстратор повинен був зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним повідомленням заявника про необхідність надання протягом п`яти робочих днів необхідних документів, а у разі ненадання таких документів відмовити в державній реєстрації прав та їх обтяжень у відповідності до ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, проте жодних відомостей про проведення такої оцінки спірного майна іпотекодавці не отримували.

Окрім зазначеного, відчуженням на свою користь предмету іпотеки відповідач порушив встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборону на примусове стягнення іпотечного майна, так як в силу вказаного Закону протягом його дії не може бути примусово стягнуте, тобто відчужене без згоди власника, нерухоме житло, якщо воно виступає як забезпечення зобов`язань за споживчими кредитами, наданими в іноземній валюті, та за умови, що таке житло використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя. Так як власники житла не надавали згоди на його відчуження та воно використовується ними як місце постійного помешкання у відсутність іншого житла, були відсутні підстави для реєстрації права власності і з цих підстав.

Таким чином, проведення реєстрації права власності на зазначене житло за відповідачем першим здійснене за відсутності правових підстав для цього, так як відповідачем другим не було встановлено відповідність заявлених прав і поданих (отриманих) документів вимогам законодавства, наявності укладеного та нотаріально посвідченого договору про задоволення вимог іпотекодерджателя, не було перевірено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про те, чи перебуває спірна нерухомість в іпотеці у товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс", не перевірено факт направлення повідомлення-вимоги іпотекодавцям та позичальнику ОСОБА_2 , а також факт отримання ними цього повідомлення-вимоги, не перевірено виконання умов щодо визначення вартості предмету іпотеки на момент проведення державної реєстрації права власності на нього.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, визнати протиправними оскаржувані дії товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" і державного реєстратора та скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 34176645 від 12.11.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, вчинений державним реєстратором Василівської районної адміністрації Запорізької міської ради Міюц С.О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 червня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності від 12.11.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, прийняте державним реєстратором Василівської районної адміністрації Запорізької міської ради Міюц С.О., та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 34176645 від 12.11.2019 року про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс», державного реєстратора Василівської районної адміністрації Запорізької міської ради Міюц Світлани Олександрівни на користь ОСОБА_1 по 630 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ "Схід Фінанс" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк (Ві Ей Бі)» укладений кредитний договір, за яким банк надав, а позичальник отримав в кредит грошові кошти у сумі 42900 доларів США та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування протягом строку дії договору (а. с. 12-15 т. 1).

В цей же день, а саме: 30 листопада 2007 року, відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк (Ві Ей Бі)» та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 уклали договір іпотеки, за яким іпотекодавці в забезпечення виконання зобов`язань за договором № КФ 421-07/С передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 16-20 т. 1).

19 липня 2019 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і товариством з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» укладений договір № 24435 про відступлення права вимоги та договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, відповідно до яких первісний кредитор та іпотекодержатель уступив наступному кредиторові та іпотекодержателю право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, що укладені між банком «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і ОСОБА_2 , а також між банком «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а. с. 66-81 т. 1).

16 листопада 2019 року державний реєстратор Василівської районної адміністрації Запорізької міської ради Міюц С. О. прийняла рішення № 49712027 про реєстрацію права власності за на квартиру АДРЕСА_2 товариством з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» (а. с. 65 т. 1).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував ст.12 і 33 Закону України «Про іпотеку».

Так, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Підстави для позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки визначені статтею 36 Закону «Про іпотеку», з якої випливає, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі окремого договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відтак договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, яке може вчинятися за домовленістю сторін.

.

Договором про іпотеку між сторонами передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки (п. 7.41. розділу 7 договору (а. с. 19 т. 1).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Судом першої інстанції були проаналізовані положення ст. 35 Закону України «Про іпотеку», за змістом якої у разі порушення основного зобов`язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, передбачено обов`язковість повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до п. 61 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця (1); документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі (2); заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу) (3).

7 червня 2014 року набрав чинності Закон № 1304-VII від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до п. 1 ч. 1 якого протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

-таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

-загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Тож на час перереєстрації права власності існував тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку набуто ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2003 року, має загальну площу 68,4 квадратних метри і не перевищує встановлену Законом вищу межу; вона використовується як місце постійного проживання позивача та третіх осіб; передана в іпотеку в забезпечення виконання основного зобов`язання, що встановлено договором № КФ 421-07/С від 30.11.2007 року про отримання споживчого кредиту в сумі 42900 доларів США.

Враховуючи викладене. суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що у реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за товариством з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс».

Аналогічний висновок було зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року в справі № 802/1340/18-а, провадження № 11-474 апп 19, і в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд не може не враховувати її при розв`язанні побідних правовідносин.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором.

Підпунктом 1 пункту 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України "Про іпотеку").

Отже, Закон України "Про іпотеку" прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" ввів тимчасовий мораторій (заборону) на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного суду: від 2 грудня 2020р. (N 127/31897/18), провадження № 11-474апп19; від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц, провадження № 14-45цс20, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року № 524/10011/17.

З кредитного договору ( а.с.12 т.1) який було забезпечено Договором іпотеки, вбачається, що він наданий на споживчі потреби.

Не спростовано що позивач використовує спірну квартиру як місце постійного проживання позивача.

Також не було встановлено, що відповідач довів на підставі належних доказів, що позивач має на праві власності інше житлове приміщення.

За таких обставин, з урахуванням Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", у нотаріуса були відсутні підстави для проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру за відповідачем, а суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог.

Відтак суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 червня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков