Справа №303/1054/21 2/303/737/21
ряд. стат. звіту - 15
13 вересня 2021 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.
з участю секретаря судових засідань Славич М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого володіння, -
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого володіння.
Позов мотивований тим, що позивачу ОСОБА_1 належало на праві власності домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 . 18.01.2006 року між нею і ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №MKZ0GK00000227. Крім цього, між сторонами був укладений договір іпотеки, предметом якого стало вищезазначене нерухоме майно.
Однак, 10.04.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_4 договір відступлення права вимоги за іпотечним договором у зв`язку із виконанням цесіонарієм всіх умов договору поруки від 18.09.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Біловар І.О., яким передав права вимоги за зазначеним іпотечним договором відповідачу ОСОБА_4
09.06.2015 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав, згідно якого право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 перейшло до ОСОБА_4 .
В той же час, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.11.2020 року позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. про державну реєстрацію права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_4 було задоволено.
Однак, в період часу, коли власником спірного майна був ОСОБА_4 , 27.02.2019 року останній уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_3 , після чого власником нерухомого майна стала вже ОСОБА_3 .
У зв`язку з тим, що спірне домоволодіння вибуло поза волею ОСОБА_1 , представник позивача просить суд витребувати його від відповідача ОСОБА_3 .
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги задоволити з підстав зазначених в позові.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 10.04.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 був укладений Договір відступлення прав вимоги, згідно якого останній прийняв право вимоги за Договором іпотеки від 18.01.2006 року укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_5 , який забезпечує виконання умов Кредитного договору №MKZ0GK00000227 від 18.01.2006 року (а.с. 5-9).
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.11.2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. від 09.06.2015 року про державну реєстрацію прав, індексний номер 21919527, згідно якого право власності на домоволодіння (будинок) по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 та виключено з державного реєстру прав нерухоме майно запис про право власності №9961818 від 09.06.2015 року. Дане рішення набуло законної сили 03.12.2020 року (а.с.10-12).

Із повторного Свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 був зареєстрований 09.10.2007 року, після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с. 14).

27.02.2019 року ОСОБА_4 уклав Договір купівлі-продажу житлового будинку з ОСОБА_3 , згідно якого остання прийняла у власність житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с. 15-17).

Дані правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України.

Згідно приписів ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу, майно не може бути витребуване у нього.

Як передбачено вимогами ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто даною статтею закріплено загальне правило, що власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої ст.388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Вказана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він його передав, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст.388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Отже, вирішуючи справу про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою ст.388 ЦК України, зокрема, чи з його волі вибуло це майно з їх володіння.

Оскільки добросовісне набуття у розумінні ст.388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України №6-1203цс15 від 16 вересня 2015 року, та постанові КЦС ВС від 17.04.2019 року у справі № 307/464/15-ц, які суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

У відповідності до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.2 ст.77, ст.79 ч.1 ст.81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, зокрема із рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02.11.2020 року, яке набуло законної сили 03.12.2020 року, що під час відчуження спірного будинку, договору про його добровільну передачу у власність ОСОБА_4 укладено не було, а ОСОБА_1 , як іпотекодавець, не надавала своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю, що свідчить про те, що спірне майно вибуло із володіння власника, тобто ОСОБА_1 поза її волею.

Керуючись ст.ст. 330, 377, 388 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Витребувати від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 житловий будинок (домоволодіння по АДРЕСА_1 , який було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2019 року, зареєстрованого за №500, у зв`язку з чим припинити право власності ОСОБА_3 на відповідний житловий будинок (домоволодіння).

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 289 (три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 13.09.2021 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір