Справа № 456/2244/21
Провадження № 2/456/926/2021
РІШЕННЯ

іменем України

23 вересня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання права власності на будинок садибного типу в порядку спадкування,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу А-2 загальною площею 105,2 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м, який розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що їй на праві приватної власності належить 2/3 частини квартири розташованої в АДРЕСА_2 , а 1/3 частина цієї квартири належить сину позивача ОСОБА_4 на підставі договору дарування йому цієї частини квартири батьком позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер та позивач залишилась єдиною спадкоємницею після смерті батька. Заповіту за життя батько не склав. Будинок, в якому розташована квартира, є трьохквартирним та розташований на землях відповідача Стрийської міської ради. Актом від 01.08.2019 р. будинок знятий з балансу. Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області №313/1 від 17.07.1986р. було передано на баланс ЖЕК №3 окремо стоячий санблок квартири у дворі комунального будинку АДРЕСА_3 , побудований за власні кошти, та зобов`язано внести зміни в договір найму і особистий рахунок батька позивача згідно поверхового плану. В технічному паспорті на квартиру від 25.03.1994р. окремо стоячий санблок вже зазначений як господарська будівля - літня кухня розміром 7.5 х 3.2м. Пунктом 1.6 рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 99 від 26.03.1996р. надано дозвіл батьку позивача ОСОБА_3 на добудову другого поверху над господарською спорудою в складі комори та майстерні. В 1996 р. батько позивача двоповерхову господарську споруду реконструював в будинок садибного типу А-2 житловою площею 38,0 кв.м., загальною площею 105,2 кв.м., однак право власності на будинок садибного типу за життя батько позивача оформити не встиг. Будівництво проведено з дотриманням архітектурно - будівельних норм та правил, відповідає містобудівним вимогам. Висновком експерта, що проводив технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Проведене будівництво не порушує права та інтереси інших осіб. Власники інших квартир будинку не мають жодних претензій з приводу будівництва, їх права та інтереси не порушені. Після смерті батька позивач зверталася до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак постановою № 29/02- 14 від 12.03.2021р. нотаріус відмовив позивачу через відсутність правовстановлюючих документів на будинок садибного типу, а тому позивач змушена звернутися з даним позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області Р.Бурак в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без її участі та вирішити позов відповідно до вимого законодавства.

Представник третьої особи Державної інспекції архітектури та містобудування України М.Фалько в судовому засіданні не заперечила проти позову.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст.1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

З скороченого витягу зі свідоцтва про одруження НОМЕР_1 вбачається, що 09.11.2001 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 01.09.2020 Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру виданого 29.03.1994 року Стрийською районною і м.Стрий державною адміністрацією та свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 23.11.2001 року державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., ОСОБА_11 належить 2/3 частини квартири в АДРЕСА_2 .

Згідно договору дарування посвідченого 24.06.2008 року державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. ОСОБА_12 належить 1/3 частини квартири в АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради №99 від 26.03.1996 року надано дозвіл на надбудову другого поверху над господарською спорудою в складі комори та майстерні ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_2 .

З акту про списання багатоквартирного будинку з балансу від 01.08.2019 року складеного комісією в складі голови комісії ОСОБА_16, членів комісії спеціаліста І категорії відділу ЖКГ, промисловості, транспорту та зв`язку Стрийського МВК ОСОБА_19, начальника КП «УК`Надія» ОСОБА_20, головного інженера КП «УК «Надія» ОСОБА_17, головного бухгалтера КП «УК «Надія» ОСОБА_18 вбачається, що багатоквартирний будинок, що розміщений за адресою АДРЕСА_1 списано з балансу КП «УК «Надія».

Актом прийому передач від 04.08.2020 року передано житловий будинок АДРЕСА_3 на самостійне управління співвласникам будинку.

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_13 16.09.2020 року, загальна площа будинку садибного типу «А-1» становить 105,2 кв.м., житлова площа 38,0 кв.м.

Із звіту про проведення технічного обстеження, виготовленого 03.11.2020 року ФОП ОСОБА_13 на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що за результатами проведеного технічного обстеження будинку садибного типу за адресою АДРЕСА_3 , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.

З постанови приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Навальковської М.М. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину №29/02-14 від 12.03.2021 року вбачається, що у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок садибного типу по АДРЕСА_3 , видати ОСОБА_14 свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не можливо.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,є його дочка І. Новаковска.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч.3.1). Окрім того, зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Судом встановлено, що реалізувати своє законне право на спадкування в позасудовому порядку позивач не змогла у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок садибного типу по АДРЕСА_3 , позивач вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено.

Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо, їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини, що свідчать про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на будинок садибного типу А-1 загальною площею 105,2 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м, який розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С. С. Сас