Справа № 504/1203/21
Номер провадження 2/504/1711/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Литвинюк А.В.

за участю секретаря Сухіна Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Коваленко К.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Тищенко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 , адвоката Коваленко Катерини Олександрівни до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

13.04.2021 року представник позивача ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом, в якому просила суд зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 18.12.2019 року (справа №522/9377/19), а саме з 5000 грн до 1500 грн щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що з 03.06.2015 року позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .

У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 09.10.2019 року шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 18.12.2019 року (справа №522/9377/19) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В своїй позовній заяві представник позивача посилається на те, що матеріальне становище позивача ОСОБА_1 значно погіршилось, а розмір його доходів позбавляє можливості сплачувати аліменти у сумі, визначеній рішенням суду, що стало підставою для звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу розподілено судді Литвинюк А.В.

Ухвалою суду від 29.04.2021 року було прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку, передбаченому ст.ст.128-130 ЦПК України.

23.07.2021 року відповідач ОСОБА_2 звернулась на адресу суду з відзивом на позов, в якому просила в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не надано жодних належних доказів того, що в нього погіршився матеріальний стан, а зменшення розміру аліментів буде суперечити інтересам дитини, оскільки вона за станом здоров`я потребує постійних витрат на медичне лікування.

06.09.2021 року представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулася на адресу суду з відповіддю на відзив, в якій зазначила, що на протязі тривалого часу позивач ОСОБА_1 працював на судні Kenan Mete, проте з 12.01.2020 року він не здійснює трудову діяльність та не отримує заробітної плати, що підтверджується довідкою, виданою закладом соціального забезпечення Управління пенсійними послугами Турецької республіки від 19.11.2020 року, з якої вбачається погіршення матеріального стану позивача після припинення трудової діяльності за останнім місцем роботи, припинення виплат до закладу соціального забезпечення, а також відсутність нового місця роботи після 12.01.2020 року. Крім того, позивач не перетинав державного кордону України з метою здійснення трудової діяльності на судні іншого судноволодільця, що підтверджується довідкою, виданою центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Представник позивача ОСОБА_3 зазначила, що погіршення матеріального становища позивача ОСОБА_1 підтверджується наявністю кредитних зобов`язань, які виникли в результаті наданого турецьким банком «Т.ГАРАНТІ БАНК А.Ш» кредиту у розмірі 75000 турецьких лір, що за офіційним курсом НБУ на день отримання кредиту дорівнювало 306150,15 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Коваленко К.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, оскільки на час розгляду справи матеріальний стан позивача залишився незмінним.

В ході розгляду справи зазначила, що позивач з 03.06.2019 року має посвідку на постійне проживання в Україні, на сьогоднішній день не є резидентом Туреччини, планує працевлаштуватися на території України та згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Тищенко С.Ю. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позивач ОСОБА_1 є особою працездатного віку, має відповідну посаду, перешкоди щодо подальшому працевлаштуванню відсутні, а надана довідка лише підтверджує наявністю у нього доходу, відтак належні докази зміни матеріального стану на час розгляду справи відсутні.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 03.06.2015 року позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .

У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 09.10.2019 року шлюб було розірвано.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 18.12.2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з 31.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Ч.3 ст.51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Згідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічна вимога встановлюється положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

З позову вбачається, що звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, представник позивача посилалася на те, що позивач ОСОБА_1 не має змоги виплачувати аліменти у розмірі 5000 грн, визначеного рішенням суду від 18.12.2019 року, наразі має заборгованість зі сплати аліментів, оскільки з 12.01.2020 року позивач не здійснює трудову діяльність та не отримує заробітної плати, що підтверджується довідкою, виданою закладом соціального забезпечення Управління пенсійними послугами Турецької республіки від 19.11.2021 року з офіційним перекладом з турецької на українську мову, з якої вбачається утримання податків з ОСОБА_1 з отриманих доходів.

Згідно зазначеної довідки з позивача ОСОБА_1 лише в січня 2020 року було утримано кошти у розмірі 1,899,31 турецьких лір.

В судовому засіданні представником позивача було зазначено, що вказані кошти було утримано з позивача в якості податку за кредит.

Відповідно до Контракту про працевлаштування моряка №413/2019 від 09.12.2019 року, який офіційно перекладено з англійської на українську мову, позивач ОСОБА_1 , як старший помічник капітана (серія та номер паспорту моряка АВ 528157) перебував у трудових відносинах із роботодавцем компанією Blodwen Marine S.A., яка є власником/агентом судна Kenan Mete під прапором Панами на період 6 місяців.

Проте в березні 2020 року зазначене судно було арештовано у порту Адабія (Єгипет) через фінансові проблеми власника судна.

Відповідно до довідки, виданої центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що позивач ОСОБА_1 майже весь 2020 рік не перетинав державного кордону України з метою здійснення трудової діяльності на судні іншого судноволодільця.

Зазначені обставини також підтверджуються посвідчення особи моряка ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , виданим 28.05.2014 року та чинним до 28.05.2024 року.

На підтвердження факту погіршення матеріального становища позивача ОСОБА_1 його представник ОСОБА_3 посилалась на наявність кредитних зобов`язань, які виникли в результаті укладення кредитного договору з турецьким банком «Т.ГАРАНТІ БАНК А.Ш» на загальну суму 75000 турецьких лір, що за офіційним курсом НБУ на день отримання кредиту дорівнювало 306150,15 грн, проте суд не приймає до уваги зазначений факт, оскільки кредит було отримано 10.12.2019 року, тобто до винесення рішення суду про стягнення аліментів.

Судом враховано, що малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на «Д» обліку, оскільки в неї діагностовано сенсорно-моторну алалію, астено-невротичний синдром, затримку психо-речового розвитку, моторну алалію, дизартрію, лівобічну пірамідальну недостатність, що підтверджується випискою з історії розвитку дитини амбулаторії КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 06.07.2021 року, отже потребує лікування та постійної підтримуючої профілактики.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що додаткові витрати на дитину не є аліментами (коштами на утримання дитини).

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного суду України, викладеній 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15.

У постанові від 04.12.2019 року у справі №320/383/19 Верховний суд заначив, що суд першої інстанції з урахуванням медичних документів, що підтверджують наявність у дитини хронічних захворювань та містять рекомендації лікарів дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини.

Отже, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення та не є предметом розгляду зазначеної справи.

Суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, проте він не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня становить 1921 гривень, з 1 липня - 2 013 гривень, з 1 грудня - 2 100 гривень.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Судом встановлено, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання малолітньої дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно, тобто аліменти, які стягуються на утримання малолітньої дитини перевищують встановлений законодавством прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 18.12.2019 року (справа №522/9377/19), а саме з 5000 грн до 3000 грн щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки судом встановлено погіршення матеріального становища позивача на час розгляду справи.

Суд вважає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та малолітньої дитини.

Згідно п.23 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню з дня набрання рішенням законної сили.

Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання витрат на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.2,4-6,76-83,211,247,259,263-265,273,279,354-355 ЦПК України, ст.180-182,192,273 СК України, суд,

вирішив:

Позов представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Коваленко Катерини Олександрівни до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Встановити новий, зменшений розмір аліментів за рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 18.12.2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів (справа №522/9377/19).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 16.01.2004 року, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 (три тисячі) грн щомісяця з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Литвинюк А. В.