Справа № 202/5655/20
Провадження № 2/202/510/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 вересня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.08.2018 року між акціонерним товариством «Юнекс банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 17.83.0818.ФО_К, за яким банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 29 900 грн. зі сплатою процентів за користування у розмірі 10 процентів річних, та комісією за обслуговування кредиту 2, 49 процентів щомісячно. 31.03.2021 року між акціонерним товариством «Юнекс банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс» був укладений договір факторингу № 31/02-2021, відповідно до якого акціонерне товариство «Юнекс банк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач отримавши кредит належним чином своїх обов`язків за договором не виконував, використавши кредитні кошти, не здійснював погашення боргу, сплату процентів та інших обумовлених договором платежів, в результаті чого станом на 20.08.2020 року утворилася заборгованість в розмірі 30 714, 49 грн., з яких: 19 860, 51 грн. - заборгованість за кредитом; 10 853, 98 грн. - заборгованість за процентами та комісіями. Вимоги позивача щодо повернення заборгованості не були виконані відповідачем, у зв`язку з чим банк просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Представником ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позивач надав неправильний розрахунок заборгованості по кредитному договору, а саме ОСОБА_1 сплачено 20 724, 74 грн., позивачем із зазначеної суми зараховано 10 039, 49 грн. на погашення кредиту та 2 602, 22 грн. на погашення процентів. Таким чином, позивачем не враховано 8 083, 21 грн., які сплачені ОСОБА_1 .

Представник позивача надав відповідь на відзив в якій зазначив, що грошові кошти у сумі 8 083, 21 грн. були враховані на погашення комісії за обслуговування кредиту за період з 10.09.2018 року по 01.10.2019 року, яка визначена пунктом 1.5. договору.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23.08.2018 року між акціонерним товариством «Юнекс банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 17.83.0818.ФО_К, за яким банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 29 900 грн. зі сплатою процентів за користування у розмірі 10 процентів річних, та комісією за обслуговування кредиту 2, 49 процентів щомісячно.

31.03.2021 року між акціонерним товариством «Юнекс банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс» був укладений договір факторингу № 31/02-2021, відповідно до якого акціонерне товариство «Юнекс банк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 20.08.2020 року заборгованість за кредитним договором становить 30 714, 49 грн., з яких: 19 860, 51 грн. - заборгованість за кредитом; 8 934,12 грн. - заборгованість за комісією; 1 919, 86 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Вирішуючи питання щодо вимог про стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У пункті 1.5.3. кредитного договору визначено у тому числі розмір комісії за обслуговування кредиту. Однак, визначена у такому пункті договору комісія є по суті супутньою послугою, що супроводжує кредит (платою за обслуговування кредиту), і нарахування комісії у встановленому договором розмірі за вказану послугу - становить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку суми заборгованості за комісією у сумі 8 934, 12 грн.

З огляду на те, що судом встановлена відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку суми заборгованості за комісією, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей за комісією за обслуговування кредиту підлягають зарахуванню саме на погашення тіла кредиту.

Отже, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту та відсотками у сумі грн. 12 101, 74 грн. ((19 860, 51 грн. + 1 919, 86 грн.) - 9 678, 63 грн. = 12 101, 74 грн.)

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 828, 18 грн. (39 ,40 %).

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс»(м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12/1007, ) заборгованість за кредитним договором у сумі 12 101 (дванадцять тисяч сто одна) грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс»(м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12/1007, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 828 (вісімсот двадцять вісім) грн. 18 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда