Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1982/20 Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І.
Категорія 68 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,
суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №286/1982/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 16 грудня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Вачко В.І. у м. Овруч,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 41 544 грн. 26 коп. за період з 06 червня 2019 року по 31 червня 2020 року. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі виконавчих листів Овруцького районного суду Житомирської області № 286/1790/19 від 20 вересня 2019 року відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 червня 2019 року і до досягнення дочкою повноліття, а також на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 червня 2019 року і до досягнення дитиною трирічного віку , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наразі відкрито два виконавчих провадження: №60178955 та № 60179055, заборгованість за якими станом на 01 липня 2020 року становить 41 544,26 грн. Відповідно до частини першої ст.196 СК України, у неї виникло право на стягнення з платника аліментів неустойки, розмір якої згідно з проведеними розрахунками за період з 06 червня 2019 року по 31 червня 2020 року становить 87 830,36 грн., але оскільки сума пені не може перевищувати 100% заборгованості, відтак, до стягнення становить сума 41 544,26 грн.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 16 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні докази про повідомлення відповідачем державного виконавця про своє нове місце проживання. Зазначає, що несплата аліментів, навіть після звільнення зі служби, про які відповідач достовірно знав, свідчить про його байдужість до виконання своїх аліментних зобов`язань. Вважає, що обставина направлення чи не направлення виконавчих листів до Богунського відділу ДВС не звільняла відповідача від обов`язку своєчасно сплачувати аліменти. Станом на день подання позову заборгованість була, а тому незалежно від того, погасив відповідач заборгованість чи ні, суд мав виходити з тих обставин, які існували на час подання позову. Ухилення від сплати аліментів підтверджується фактом несплати аліментів.

Відповідач та його представник правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості з аліментних зобов`язань. Бездіяльність державного виконавця у виконавчих провадженнях зі стягнення з відповідача на користь позивача аліментів спричинила несвоєчасну сплату аліментів та виникнення заборгованості.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 25 червня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 03 вересня 2019 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06 червня 2019 року і до досягнення дочкою повноліття та на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 06 червня 2019 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

На виконанні в Овруцькому районному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №60179055 із примусового виконання виконавчого листа №286/1790/19, виданого 20 вересня 2019 року Овруцьким районним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, за яким ІНФОРМАЦІЯ_3 державним виконавцем ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.8-9).

Також, на виконанні в Овруцькому районному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №60178955 із примусового виконання виконавчого листа №286/1790/19, виданого 20 вересня 2019 року Овруцьким районним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на її утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 червня 2019 року і до досягнення дитиною трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_4 , за яким 30 вересня 2019 року державним виконавцем Лосенко Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.10-11).

Із доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 за АСВП 60178955 та АСВП 60179055 вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 липня 2020 року становила за ВП №60178955 21 821,98 грн. (заборгованість зі сплати аліментів на матір дитини), за ВП №60179055 19 722,28 грн. (заборгованість зі сплати аліментів на дитину), а всього загальна заборгованість на суму 41 544,26 грн (а.с.12-13).

На підставі вищезазначених розрахунків позивачем обрахована пеня за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань зі сплати аліментів за період із червня 2019 року по червень 2020 року, яка склала за ВП №60178955 44 526,63 грн., за ВП №60179055 43 303,73 грн., а всього на загальну суму 87 830,36 грн.(а.с.14).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що в матеріалах справи відсутні докази про повідомлення відповідачем державного виконавця про нове місце проживання та направлення чи не направлення виконавчих листів до Богунського відділу ДВС не звільняло ОСОБА_2 від обов`язку своєчасно сплачувати аліменти спростовуються наступними обставинами.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 21 липня 2020 року в справі №286/1790/19, яка залишена без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року і набрала законної сили, частково задоволено скаргу ОСОБА_2 та визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Овруцького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лосенко Н.В. щодо не розгляду заяв боржника ОСОБА_2 , ненадання йому інформації щодо виконавчих проваджень, за яким він є боржником, та ненадання йому розрахунку заборгованості (а.с.35-37,55-57).

Вказаною ухвалою встановлено, що 21 квітня 2020 року та 16 червня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до державного виконавця Овруцького РВ ДВС ЦЗМУЮ Лосенко Н.В. із двома заявами, зазначивши у кожній з них свою адресу проживання - АДРЕСА_1 . В одній з них він просив повідомити номери виконавчих проваджень, за якими він є боржником та ідентифікатори доступу до них, а також надіслати обґрунтований розрахунок заборгованості за цими виконавчими провадженнями станом на 21 квітня 2020 року. В іншій просив направити виконавчі документи, які перебувають у провадженні Овруцького РВ ДВС ЦЗМУЮ, для виконання до Богунського відділу ДВС ЦЗМУЮ, у зв`язку з тим, що не працює, зареєстрований та проживає на території Богунського району м. Житомира.

Судом при розгляді скарги встановлено, що з метою нарахування заборгованості за аліментами державним виконавцем 06 лютого 2020 року та 19 червня 2020 року були направлені вимоги до Військової частини НОМЕР_1 із проханням повідомити розмір заробітної плати та інформацію щодо відрахованих аліментів із заробітної плати ОСОБА_2 за період із 01 червня 2019 року по 01 травня 2020 року. 02 липня 2020 року до Овруцького відділу ДВС надійшла довідка Військової частини НОМЕР_1 про розмір заробітної плати та відраховані податки ОСОБА_2 , після чого державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 за виконавчими провадженнями №60178955 та №60179055.

Окрім того, в мотивувальних частинах процесуальних документів суду першої та апеляційної інстанцій зроблено висновок про те, що допущення державним виконавцем неправомірної бездіяльності призвело до порушення прав ОСОБА_2 .

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із твердженнями скаржника про те, що має місце факт ухилення відповідача від сплати аліментів та вина відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів однозначно підтверджується фактом нарахування державною виконавчою службою заборгованості зі сплати аліментів.

У матеріалах справи містяться довідки-розрахунки Богунського відділу ДВС у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 02 жовтня 2020 року за №132827 та №132828, з яких слідує, що заборгованість ОСОБА_2 за виконавчими листами №286/1790/19, виданими 20 вересня 2019 року Овруцьким районним судом Житомирської області, про стягнення аліментів: на утримання дочки ОСОБА_3 станом на 01 жовтня 2020 року становить 7 716,04 грн., а на утримання ОСОБА_1 станом на 01 вересня 2020 року становить 10 212,18 грн., а разом на суму 17 928,22 грн. (а.с.74-75).

Вищевказана заборгованість сплачена, що підтверджується копіями квитанцій про переказ грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 , а саме: 16 вересня 2020 року - 503 грн.; 10 листопада 2020 року - 5 025,13 грн.; 24 листопада 2020 року - 13 065,33 грн. (а.с.79), що в свою чергу свідчить про відсутність у відповідача намірів ухилитися від сплати аліментів на утримання дочки та позивача.

Окрім того, з травня 2020 року відповідач перебуває на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості як безробітний та отримував дохід у вигляді соціальних виплат, що підтверджується довідкою Житомирського МЦЗ від 22 липня 2020 року (а.с.38).

Із урахуванням наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів та спростування належними чи допустимими доказами обставини ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення залишається без змін, оскільки ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (п.3 частина шоста ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374-375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 16 грудня 2020 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: