єдиний унікальний номер справи 546/791/20
номер провадження 2/546/80/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Решетилівської міської ради та Виконавчий комітет Решетилівської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-

встановив:

До Решетилівського районного суду Полтавської області 29 вересня 2020 року звернувся ОСОБА_1 з вищезазначеним позовом. Позивач зазначає, що 14 липня 2012 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З початку листопада 2019 року шлюбні відносини були фактично припинені. Дитина проживає разом із відповідачкою. Позивач вказує, що за півтора року припинення шлюбних відносин відповідачка жодного разу не надала можливості зустрічі з донькою, не дає згоди на спілкування батька з дитиною за місцем його проживання. Встановлює вимоги зустрічі з донькою лише в її присутності у визначений нею час та за попередньою домовленістю, однак потім забороняє бачитися з донькою. 15 червня 2020 року позивач звернувся до служби у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області з проханням встановити дні та години побачень з дочкою ОСОБА_3 . Комісія з питань захисту прав дитини при Решетилівській РДА, яка засідала 29.07.2020 рекомендувала позивачу звернутися до суду.

Позивач вказує, що бажає виконувати свій батьківський обов`язок в повній мірі, хоче брати участь у вихованні дитини, має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, проявляти свою батьківську любов особисто, а відповідачка створила позивачу штучні перешкоди у спілкуванні з донькою. Позивач зазначає, що є здоровою людиною, на обліку в нарко чи психдиспансері не перебуває, отже перешкод у спілкуванні з дитиною немає. ОСОБА_1 бажає бачитися з дитиною особисто, брати дитину до себе додому з ночівлею, де б вона також могла безперешкодно бачитися з його батьками, рідними, вивозити влітку дитину на відпочинок.

Зважаючи на викладені обставини, позивач просив зобов`язати відповідачку ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 та визначити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дитини: особисті побачення протягом п`яти днів у місяць без присутності матері з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров`я та особистого бажання; 2 рази по 1 тижню на рік спільного відпочинку: 1 тиждень в літній період, 1 тиждень в іншу пору року без супроводу матері.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою судді від 20.10.2020 у справі відкрите загальне позовне провадження з викликом сторін та призначене підготовче судове засідання на 10 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 10 грудня 2021 року за клопотанням представника третьої особи Служби у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено Решетилівську районну державну адміністрацію Полтавської області, як орган опіки та піклування та відкладено розгляд справи.

02 лютого 2021 року до суду надійшов лист за підписом начальника служби у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області Гмирі Ю., в якому зазначено, що розпочато процедуру реорганізації Решетилівської райдержадміністрації, у зв`язку з чим вказаний орган державної влади втратив повноваження органу опіки та піклування. В зв`язку з цим судове засідання було відкладено на 25 лютого 2021 року.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 25 лютого 2021 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, замінивши Службу у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області, та Виконавчий комітет Решетилівської міської ради як орган опіки та піклування, замінивши Решетилівську районну державну адміністрацію Полтавської області як орган опіки та піклування. Судове засідання було відкладено на 29 березня 2021 року.

Підготовче провадження по справі було проведено 29 березня 2021 року та призначено судовий розгляд справи на 12 травня 2021 року.

У судове засіданні 12 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.96).

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні 12 травня 2021 року позов не визнала, пояснила, що не заперечує проти зустрічі позивача з дитиною, проте заперечує проти ночівлі дитини в нього, оскільки позивачу, який зловживає алкоголем, дитину не довіряє. Проте зазначила, що фізичної сили чи агресивної поведінки відносно дитини позивач не застосовував. Крім того зазначила, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів.

Представниця третьої особи виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_4 зазначила, що між батьками існує конфлікт, дитина любить обох батьків, проте більш прихильна до матері. Ночувати в батька дитина не хоче, відпочивати з батьком на тривалий термін не хоче також. Загалом підтримала наданий суду 12 травня 2021 року висновок виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування щодо встановлення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 .

Для надання можливості позивачу ознайомитися з вказаним висновком судове засідання було відкладене на 07 червня 20121 року.

07 червня 2021 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про винесення ухвали, якою зобов`язати третю сторону, яку представляє представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Гмиря Ю.А. надіслати позивачу всі три письмові докази, подані до суду, за адресою: АДРЕСА_1 ; з`ясувати думку дитини, неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в наступному судовому засіданні з приводу її бажання спільного відпочинку з батьком 2 рази по 1 тижню на рік спільного відпочинку: 1 тиждень в літній період, 1 тиждень в іншу пору року без супроводу матері; винести ухвалу, якою зобов`язати відповідача забезпечити явку неповнолітньої ОСОБА_3 до суду. Також позивач висловлював сумніви в об`єктивності висновку служби у справах дітей Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, оскільки представник третьої особи ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 , є працівниками однієї установи та подругами (а.с.110)

За клопотанням третьої особи судове засідання було відкладено на 05 серпня 2021 року.

У зв`язку з перебуванням головуючого в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню №546/18/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, судове засідання було відкладено на 21 вересня 2021 року.

У судове засіданні 21 вересня 2021 року учасники розгляду справи не з`явилися.

Від позивача ОСОБА_1 21 вересня 2021 року до початку судового засідання надійшла заява в якій він підтримав позовні вимоги, розгляд справи просив проводити за його відсутності (а.с.129).

Від представника третьої особи виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності з додатками: доказами направлення висновку виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування щодо встановлення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем проживання позивача (а.с.а.с.130-132).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила (а.с.127).

У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

В зв`язку з тим, що судові засідання, які призначені на 07 червня 2021 року та 05 серпня 2021 року було відкладено, ухвалою суду від 21 вересня 2021 року у задоволенні клопотання позивача від 07.06.2021 було відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи надані в судовому засіданні 12 травня 2021 року, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2019 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 адіменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі ј частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.а.с.12-13).

Судом також встановлено, що малолітня дитина проживає разом із матір`ю.

Відповідно до копії витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при Решетилівській райдержадміністрації від 29.07.2020 №7, порядок денний про визначення ОСОБА_1 днів та побачень з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісією було вирішено рекомендувати ОСОБА_1 для вирішення спору щодо участі у вихованні дитини звернутися до суду.

З наданих сторонами доказів вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого між ними виникають непорозуміння, що призвело до звернення позивача до суду з цього приводу.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постаново ВР 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Наявність у позивача заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 червня 2021 року в сумі 15131,67 грн, що підтверджується наданою відповідачкою ОСОБА_2 довідкою Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с.113), жодним чином не може слугувати підставою для позбавлення можливості батька на спілкування з дитиною.

Відповідно до змісту статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У пункті 54 рішення Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно з частинами 5,6 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до наданого в судовому засіданні висновку виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування щодо встановлення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 30 квітня 2021 року №124, працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 . В ході обстеження встановлено, що за даною адресою без реєстрації проживають мати дитини ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3 . Дитина має окреме спальне місце, є шафа для одягу і письмовий стіл. Санітарно гігієнічні умови відповідають нормам. Начальником служби у справах дітей виконавчого комітету решетилівської міської ради 22.04.2021 проведена бесіда з малолітньою ОСОБА_7 , в ході якої вона зазначила, що тата любить і сумує за ним, хоче з ним спілкуватися, але не погоджується залишатися на ніч за місцем проживання батька. Анна також відмовляється подорожувати/ відпочивати протягом тривалого часу (тиждень і більше) без присутності матері ОСОБА_2 . З огляду на викладене орган опіки і піклування вважає за доцільне рекомендувати: батькові ОСОБА_1 здійснювати свою участь у вихованні дитини ОСОБА_3 відповідно до графіку спілкування: особисті побачення з дитиною без присутності матері протягом 5 днів на місяць без ночівлі дитини за місцем проживання батька, а саме в будні дні з 15 години до 18 години, у вихідні з 12 години до 18 години, з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров`я та особистого бажання, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; два рази по 1 тижню на рік спільного відпочинку з супроводом матері за бажанням дитини. Рекомендувати матері ОСОБА_2 поважати права батька ОСОБА_1 , не чинити перешкод у його спілкуванні з донькою. Рекомендувати батькові ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, приділяти дитині увагу і турботу (а.с.а.с. 101,102).

В ході судового засідання відповідачка не заперечувала проти участі позивача ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини, проте проти ночівлі дитини у батька категорично заперечувала, посилаючись на зловживання останнього алкоголем та проживанні останнього в м. Києві.

Суд зазначає, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення в тому числі стан психологічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Проте судом не приймаються твердження відповідачки про зловживання відповідачем алкогольними напоями, оскільки воно не підтверджене жодним доказом. Відповідно до частини 2 статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Відповідно до поданого акту про результати бесіди з малолітньою ОСОБА_3 від 30.04.2021 №01-17/53, проведеної начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради Гмирею Ю.А. у присутності головного спеціаліста служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради Тесленко Колісник А.В. 22 квітня 2021 року була проведена бесіда з малолітньою ОСОБА_3 , в ході бесіди дитина повідомила, що вона проживає разом зі своєю мамою ОСОБА_2 . Їй подобається проживати разом з нею, вони багато спілкуються та граються разом. Дівчинка вказала, що тат любить і сумує за ним, хоче з ним спілкуватися, але не погоджується залишатися на ніч за місцем проживання батька. Анна відмовляється також подорожувати або відпочивати протягом тривалого часу (тиждень і більше) без присутності матері ОСОБА_2 .

Та обставина, що представник третьої особи ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_2 працюють в одній установі, на що вказував позивач в своєму клопотанні від 07.06.2021, на думку суду, не можуть беззаперечно свідчити про необ`єктивність поданого висновку органу опіки та піклування, який було подано за підписом міського голови Дядюнової О.А.

Судом приймається до уваги висловлена у висновку виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування уваги та акті думка дитини з приводу спору між її батьками, оскільки думка дитини крім особистих показань в залі судового засідання, може бути відображеною у письмових документах, в тому числі висновках чи актах органу опіки та піклування.

В ході розгляду справи жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з донькою, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено.

Крім того, позивачка не заперечувала проти спілкування позивача з дитиною без її присутності, а заперечувала тільки проти ночівлі дитини в позивача.

Таким чином, враховуючи напружені відносини між сторонами, висновок органу опіки та піклування, думку дитини, висловлену у висновку органу опіки та піклування та акті про результати бесіди, в яких ОСОБА_3 не бажала залишатися на ніч в батька, та виходячи з найкращих інтересів дитини, суд вважає за можливе визначити спосіб участі батька у вихованні дитини у виді періодичних та систематичних побачень без участі матері дитини, проте за виключенням ночівлі дитини за місцем проживання батька та спільного відпочинку без матері дитини у випадку, коли він передбачає ночівлю не за постійним місцем проживання дитини.

Відтак, з урахуванням висновку третьої особи, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в цій частині.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні дитини з урахуванням її віку, стану здоров`я, зміни ставлення дитини до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними.

Суд також звертає увагу на те, що інформації щодо умов проживання позивача, наявності в нього необхідного для виховання та розвитку дитини: місця для відпочинку та ігор, іграшок, одягу тощо матеріали справи не містять. Також позивачем не було повідомлено суд про місце та графік його роботи.

З огляду на зазначене, враховуючи зміст позовних вимог, суд доходить висновку про необхідність надання позивачу ОСОБА_1 можливості особистих побачень з дитиною без присутності матері протягом 5 днів у місяці без ночівлі дитини за місцем проживання батька, а саме в будні дні з 15 години до 18 години, у вихідні з 12 години до 18 години, з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров`я та особистого бажання, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та два рази по 1 тижню на рік спільного відпочинку з супроводом матері за бажанням дитини.

У разі відсутності можливості спілкування ОСОБА_1 з малолітньою донькою у визначений час, то інший час для спілкування з сином слід визначати за попередньою домовленістю батьків дитини.

В іншій частині позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанцій про сплату судового збору від 16.09.2020 № 0.0..1 та від 12.10.2020 № 0.0..1 встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 1681 грн 60 коп. (а.с.а.с. 1, 22).

В пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами) зазначено про те, що якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Враховуючи вищевикладене, положення ч.1 ст.131, ч.1 ст.141 ЦПК України та те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 840,80 грн (половину від суми сплаченого судового збору позивачем).

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Решетилівської міської ради та Виконавчий комітет Решетилівської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 не чинити перешкод позивачу ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити ОСОБА_1 спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом:

надання особистих побачення з дитиною без присутності матері протягом 5 днів на місяць, а саме в будні дні - з 15 години до 18 години, у вихідні дні - з 12 години до 18 години, з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров`я та особистого бажання, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини без ночівлі дитини за місцем проживання батька;

проведення два рази по 1 тижню на рік спільного відпочинку з дитиною в супроводі матері за бажанням дитини.

У разі відсутності можливості спілкування ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений час, то інший час для спілкування з донькою визначати за попередньою домовленістю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі: витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачка ОСОБА_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Ю.В. Зіненко