Провадження № 22-з/802/51/21 Категорія: 26 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Киці С.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права попереднього користування на знак для товарів та послуг, визнання свідоцтва на знак для товарів і послуг недійсним, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2021 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Волинського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2021 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2021 року залишено без змін.

06 вересня 2021 року на адресу Волинського апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення у даній справі додаткового судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України справу розглянуто без виклику учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що заява не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами, передбаченими ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 282 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції складається з: резолютивної частини із зазначенням: висновку суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги; нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат. Понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції; строку і порядку набрання постановою законної сили та її оскарження ( ч. 4 ст. 382 ЦПК України).

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом при ухваленні судового рішення у даній цивільній справі від 30 серпня 2021 року, відповідно до вимог ст. 141 УПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, у тому числі і витрат на правничу допомогу, про що зазначено у мотивувальній частині судового рішення суду.

В мотивувальній частині постанови суду від 30 серпня 2021 року, судом обґрунтовано з яких підстав не підлягають стягненню витрати на правничу допомогу. Так суд апеляційної інстанції вказав про те що, як вбачається з Акту до договору про надання правової допомоги від 07 червня 2021 року, останній не містить переліку послуг та їх вартість, які надавались представником відповідачу саме під час апеляційного перегляду справи, що унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу судом з метою розподілу. При цьому слід урахувати, що наведений в договорі про надання правничої допомоги перелік послуг і квитанція до прибуткового касового ордеру не є доказом щодо фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а тому витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

Цивільним кодексом не передбачено можливості повторного вирішення питання про розподіл судових витрат судом, який ухвалив відповідне судове рішення.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції вирішив усі заявлені вимоги у справі та окремі процесуальні питання на підставі наявних доказів та матеріалів, додаткове рішення не може бути ухвалене, тому заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 197, 270 , 268, 381 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права попереднього користування на знак для товарів та послуг, визнання свідоцтва на знак для товарів і послуг недійсним, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2021 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2021 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: