Справа № 314/5369/20
Провадження № 2/314/549/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 317/5369/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку, який згодом уточнив. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у 1990 роках отримав 11/20 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 , іншу частину житлового будинку отримала ОСОБА_3 . Житловий будинок фактично розділений на два об`єкти нерухомого майна, кожен з яких має окремий вхід, облаштований лічильниками. 29.09.2000 позивач, як власник 11/20 часток житлового будинку отримав державний акт на право власності на землю для обслуговування своєї частини житлового, площею 0,20 га. 08.10.2013 ОСОБА_3 свою частину житлового будинку продала ОСОБА_2 . У 2016 році позивач маючи намір продати свою частину вказаного будинку, вчинив дії з присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, на якій розташоване домоволодіння, отримав згоду ОСОБА_2 на продаж своєї частки, дозвіл виконкому Кіровської сільської ради у зв`язку з зареєстрованими неповнолітніми дітьми, однак угода не відбулась. У 2020 році позивач знову вирішив продати свою частину житлового будинку і дізнався від нотаріуса, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Позивач просить визнати за ним право власності на 11/20 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15.02.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання позивач, його представник не з`явилися. Представник позивача 09.08.2021 через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, на позовних вимогах наполягають.

Представник Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області у судове засіданні не з`явився, 09.08.2021 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнає.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась. 30.04.2021 через канцелярію Вільнянського району Запорізької області подала заяву в якій повідомила суду, що є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 , який розділений на дві родини. Придбаваючи свою частку нерухомого майна у 2013 році у ОСОБА_4 була обізнана, що власником іншої частини будинку є позивач. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі просить розглянути справу без її участі.

За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвали рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Ухвалою від 09.08.2021 закрито підготовче провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

З облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки, головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки № 431, виданої 18.08.2016 виконкомом Семененківської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, ОСОБА_1 на праві особистої власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , земельна ділянка приватизована. На час видачі довідки у будинку зареєстровані: ОСОБА_1 , 1974 року народження, ОСОБА_5 , 1975 року народження, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З рішення виконавчого комітету Семненеківської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 17.08.2016 № 36 вбачається, що ОСОБА_1 надано дозвіл на укладання угод, що потребують нотаріального посвідчення, зокрема на продаж будинку за адресою: АДРЕСА_1 в якому зареєстрована неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на купівлю будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому буде зареєстрована неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 08.10.2013 продавець ОСОБА_3 зобов`язується передати у власність, а покупець ОСОБА_2 зобов`язується прийняти у власність і сплатити грошову суму за належну продавцю на праві приватної спільної часткової власності 9/20 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Із заяви від 05.08.2016, зареєстрованої в реєстрі № 338 вбачається, що ОСОБА_2 відомо про відчуження її співвласниками- ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 за 20000,00 грн., належної їм на праві власності по 11/80 часток кожному, житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Від права привілеєвої купівлі зазначеної вище частини будинку, на яке має право, ОСОБА_2 відмовилась.

Згідно витягу з погосподарської книги № 01-36/295, виданого 31.08.2020 виконкомом Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, згідно записів в погосподарській книзі за 2016-2020, особового рахунку НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , 1974 року народження, є власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 01-36/296, виданої 31.08.2020 виконкомом Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, житловий будинок та земельна ділянка площею 0,20 га, власником яких є ОСОБА_1 , 1974 року народження, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 01-36/362, виданої 18.11.2020 виконкомом Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, продубльовано попередню інформацію, що житловий будинок та земельна ділянка площею 0,20 га, власником яких є ОСОБА_1 , 1974 року народження, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «НОМО» ідентифікатор за базою ФДМУ 1373744_11102016_161011-003 вбачається, що замовником експертної грошової оцінки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1944 га, кадастровий номер :10:001:0003, за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

З технічного паспорту, виготовленого 25.08.2020 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , замовником є ОСОБА_1 .

З Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 00004-005294, виданого 29.09.2000 вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,20 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 .

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016, виданого 16.09.2016 вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,20 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :10:001:0003.

З абонентської книжки Комунального підприємства «Павлівський сількомунгосп» (централізоване водопостачання), абонентом за адресою: АДРЕСА_1 , з особовим рахунком № НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

З квитанції ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» вбачається, що ОСОБА_1 з особовим рахунком № НОМЕР_3 є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_3 .

З квитанції АТ «Запоріжгаз» вбачається, що ОСОБА_1 з особовим рахунком № НОМЕР_4 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_3 .

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно з ч. ч. 1,4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Пунктом 9 зазначеної постанови Пленуму ВССУ визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном-протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи.

Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Відповідна правова позиція також викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до беззаперечного висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Берестове Вільнянського району Запорізької області, паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 18.07.2001 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності за набувальною давністю на 11/20 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

12.08.2021