Справа № 490/7102/21
н/п 2-о/490/204/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А
17.09.2021 року м. Миколаїв
Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Шолох Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про встановлення факту періоду проходження військової служби,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою в якій просить: встановити факт проходження ним військової служби у Збройних Силах України в період навчання у Національній юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, в подальшому перейменованого на Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого з 01.09.2011 року по 01.07.2016 року.
В обгрунтування своїх вимог заявник вказує, що в період з 01.09.2011 року по 30.06.2016 року він проходив навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого на військово-юридичному факультеті на денній формі навчання. На даний час ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді начальника юридичної служби родів військ і служб військової частини НОМЕР_1 Південного ОТО Національної гвардії України. При цьому, період проходження військової служби в період її проходження на військовому-юридичному факультеті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого НУ не обліковується за ним. Зарахування до вислуги років військової служби неврахованого періоду йому необхідно для внесення змін до особової справи, а саме перерахунку вислуги років та правильного визначення факту періоду проходження ним військової служби.
Вивчивши матеріали даної заяви, суддя приходить висновку про відмову у відкритті провадження, виходячи з наступного.
Згідно частини першої статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Зі змісту заяви вбачається, що існує спір щодо того, чи є період навчання ОСОБА_1 в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.2011 року по 30.06.2016 року, періодом проходження ним військової служби.
Зазначене свідчить про те, що у даному випадку існує спір про проходження заявником військової служби, яка за своїм змістом є публічною службою.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно пункту 17 частини 1 статті 3 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Публічно-правовий спір, це спір у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частина 1 статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. (пункт 2 частини 1 статті 4 КАС України).
За приписами пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на час зарахування заявника на навчання до академії, порядок проходження громадянами України військової служби визначається Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на час зарахування заявника на навчання до академії, початком перебування на військовій службі вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову
службу, та військовозобов`язаних.
Законом України від 04 квітня 2006 року № 3597-IV внесено зміни до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та викладено його в редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військова служба є публічною службою.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 509/823/16-ц.
Таким чином заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Так, у разі незгоди Військової частини НОМЕР_1 зарахувати до особової справи проходження військової служби у період навчання ОСОБА_1 в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого з 01.09.2011 року по 30.06.2016 року, ОСОБА_1 має право оскаржити відповідну відмову у порядку адміністративного судочинства.
Пунктом 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись статтями 4, 5, 258 260, 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України,
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про встановлення факту періоду проходження військової служби
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя Л.М. Шолох