ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5619/21 Справа № 185/7918/20 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року у справі № 185/11563/15 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено частково. Стягнуто щомісячно аліменти з ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, які не можуть бути меншими ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , починаючи з 10 листопада 2015 року і до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року скасовано в частині розміру аліментів і в цій частині ухвалено нове рішення, яким визначено розмір аліментів, що підлягають стягненню із ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В решті рішення суду залишено без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача в іншому шлюбі народилася дитина ОСОБА_4 , тобто з часу ухвалення вищевказаного судового рішення про стягнення аліментів його матеріальний стан змінився, що є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до положень статті 192 СК України. Крім того, дружина позивача ОСОБА_5 з 03 вересня 2020 року по 18 травня 2023 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Окрім того, позивач зазначає як підставу зменшення розміру аліментів, зміну його матеріального становища, що призвело до виплати останнім в необґрунтованому, занадто великому та недоцільному розмірі.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/10 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про зменшення розміру аліментів на утримання дитини задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/8 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини. В іншій частині позову відмовлено. Судові витрати по справі покладено на позивача.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині розміру стягуваних з позивача аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог до неї, у задоволенні цих вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за потрібне апеляційні скарги залишити без задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 від шлюбу з ОСОБА_2 народилася дитина ОСОБА_3 (а.с. 22).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року у справі № 185/11557/15, шлюб укладений 05 серпня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано (а.с. 23).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року у справі № 185/11563/15 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено частково. Стягнуто щомісячно аліменти з ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, які не можуть бути меншими ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , починаючи з 10 листопада 2015 року і до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року скасовано в частині розміру аліментів і в цій частині ухвалено нове рішення, яким визначено розмір аліментів, що підлягають стягненню із ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В решті рішення суду залишено без змін.

Відповідно до довідки від 06.11.2020 року № 192 за період з лютого 2016 року по жовтень 2020 року з позивача на користь відповідача стягнуто 400 643,12 грн. аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.48).

Дохід ОСОБА_1 за період з лютого 2016 року по жовтень 2020 року становить 2 536 520,54 грн, що підтверджується копією довідки про доходи від 28.10.2020 року № 190 (а.с.46-47).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна сімейного стану позивача є самостійною підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених СК України.

Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що його матеріальний та сімейний стан змінився, оскільки після визначення судом розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач одружився та в іншому шлюбі народилася дитина ОСОБА_4 , тобто з часу ухвалення вищевказаного судового рішення про стягнення аліментів його матеріальний стан змінився, що є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до положень статті 192 СК України. Окрім того, позивач зазначає як підставу зменшення розміру аліментів, зміну його матеріального становища, що призвело до виплати останнім в необґрунтованому, занадто великому та недоцільному розмірі.

Отже, зі справи вбачається, що з часу стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінився сімейний стан позивача, а також змінився і його матеріальний стан.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду про зменшення визначеного судом розміру аліментів у спірних правовідносинах відповідає обставинам справи та положенням сімейного законодавства, що регулює ці відносини.

Відповідно до ст. 375 ЦКП України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення в оскаржуваних частинах має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року, в оскаржуваних частинах залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: