Провадження № 22-ц/801/1867/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 рокуСправа № 127/28337/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Войтко Ю.Б., Рибчинського В. П.,

розглянув у письмовому провадженні справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

за апеляційною скаргоюпозовом Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Медяної Ю.В. в приміщенні суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

16 грудня 2020 року Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, в якому просило на підставі статей 22, 1166, 1187, 1191, 1212 ЦК України стягнути з ОСОБА_1 на їх користь безпідставно набуті кошти у розмірі 52594 грн 47 коп.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог МТСБУ відмовлено. Судом враховано, що позивачем встановлені підстави для здійснення ОСОБА_1 регламентної виплати, право потерпілого на правомірність отримання цієї виплати під час розгляду заяви останнього позивачем не заперечувалось, матеріали справи не містять відомостей про скасування наказу МТСБУ чи визнання його недійсним (нечинним), а тому неможливо застосувати до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України. Крім того, дані кошти не можуть бути стягненні на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки виниклі між сторонами правовідносини виникають із договору страхування, яке є зобов`язанням.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, МТСБУ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не враховано, що між сторонами не існує договірних правовідносин і позивач не є страховиком. Також є помилковим висновок суду в частині прирівняні «Наказу» про здійснення регламентної виплати до договору, який на думку суду мав бути оскарженим.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції було відкладено з 29 вересня 2021 року на 01 жовтня 2021 року у зв`язку з необхідністю її додаткового вивчення.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

04 липня 2017 року сталась ДТП між ТЗ марки «Меrcedes Benz W210», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та ТЗ «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .

На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була.

05 липня 2017 року ОСОБА_1 повідомила МТСБУ про ДТП та звернулась до них із заявою у якій просила здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

07 вересня 2017 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області встановлено, що 04 липня 2017 року о 10.30 год в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 95 ОСОБА_2 , керуючи ТЗ марки «Меrcedes Benz W210», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на дорогу з прилеглої території не надав перевагу ТЗ «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого здійснив зіткнення, в результаті якого було пошкоджено ТЗ. Даною постановою ОСОБА_2 визнано виним у вчиненні даного адмінправопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до Наказу МТСБУ № 11489 від 11 грудня 2017 року ОСОБА_1 було виплачено 100 000 грн за шкоду заподіяну в результаті ДТП, що підтверджується платіжним дорученням №1262537 від 12 грудня 2017 року.

24 червня 2019 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позовні вимоги МТСБУ до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у сумі 100 000 грн, задоволено частково та на підставі висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1433/19-21 від 22 травня 2019 року стягнуто суму в розмірі 47405,53 грн.

Різниця між розміром шкоди визначеною у Звіті оцінки майна по визначенню матеріального збитку № 17/99 складеного 15 серпня 2017 року ПП «Васіковський» та висновком судової автотоварознавчої експертизи №1433/19-21 від 22 травня 2019 року виникла у зв`язку з тим, що оцінювачем при виготовлені Звіту не була врахована комплектація автомобіля, яка не вказана у дефектній відомості від 01 серпня 2017 року, внаслідок чого вартість КТЗ до ДТП був визначений судом не 180932 грн (за Звітом), а 120 448, 50 грн (за висновком експертизи).

Кошти в сумі 52594 грн (100 000 грн (виплачені МТСБУ) - 47 405,53 грн (розмір шкоди за рішенням суду) позивач вважає такими, що були набуті відповідачкою безпідставно, а тому підлягають поверненню.

Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У зв`язку з настанням події, передбаченої пп. «а» пункту 41.1 статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату належного ОСОБА_1 відшкодування в розмірі 100000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1262537 від 12 грудня 2017 року та не заперечується відповідачем.

Так, особа має право звернутися до суду за захистом свого права, виходячи з положень статей 3, 6, 12 -15, 16 ЦК України в порядку пункту 1 частини другої статті 6 ЦК України, тобто способом передбаченим законом.

Обираючи спосіб захисту права, позивач виходить з вимог статті 1212 ЦК України, за якою особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Взявши до уваги висновки Верховного Суду України, викладені у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року за № 6-122цс14, суд першої інстанції вірно вважав, що відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

До таких же висновків у своїх ухвалах від 11 та 18 грудня 2013 року, а також від 27 березня 2014 року дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі страхових випадків, визначених договором страхування або чинним законодавством.

МТСБУ відповідно до вимог цього закону є суб`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Оскільки спірні між сторонами правовідносини виникають із страхування, яке є зобов`язанням, виплачені позивачем кошти не є коштами, які можуть бути стягненні на його користь на підставі статті 1212 ЦК України.

При таких обставинах, суд обґрунтовано вважав, що позовні вимоги МТСБУ до ОСОБА_1 про стягнення коштів на підставі статті 1212 ЦК України є безпідставними, оскільки обов`язок сплатити кошти потерпілому виник у МТСБУ на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилання у рішенні суду на те, що виниклі між сторонами правовідносини виникають із договору страхування, яке є зобов`язанням, на думку колегії не є підставою для скасування чи зміни рішення суду, оскільки за своїм змістом висновки суду зводяться до того, що зобов`язання у позивача виникають на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, посилання апелянта на те, що суд першої інстанції дійшов невірних висновків про наявність між сторонами договірних відносин є безпідставними, оскільки суд даного факту не встановлював, а лише враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України) прийшов висновку, що оскільки між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли на підставі Закону, підстав для задоволення позовних вимог на підставі статті 1212 ЦК України немає. / постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року, справа № 521/16340/15-ц/.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 приймала участь, як третя особа при розгляді регресної справи і була обізнана з розміром спричиненого їй матеріального збитку, проте такого рішення суду не оскаржувала не впливає на обставини справи, оскільки дане рішення не було оскаржене і самим МТСБУ.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що міський суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на помилкову оцінку судом спірних правовідносин та неправильне розуміння практики судів вищих інстанцій, неповне обґрунтування обставин, яким повинен бути шлях захисту порушеного права позивачем відповідно до вимог статті 1212 ЦК України як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка. Позивач відповідно до своїх процесуальних прав вільний у виборі способу захисту своїх прав у передбачений законом спосіб.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі № 521/16340/15-ц, висновки якої врахував суд першої інстанції, спірні правовідносини сторін також не носили договірного характеру, а тому посилання апелянта, що обставини даних справ суттєво відрізняються є надуманими.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, а також те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відтак витрати, понесені МТСБУ по сплаті судового збору, слід залишити за МТСБУ .

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2021 року, ухвалене у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Ю. Б. Войтко

В. П. Рибчинський