УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Кузнецова Д.В. за участі секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про визнання права власності на автомобіль,

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із спільною заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам по справі вчиняти будь-які дії пов`язані з реєстрацією або відчуженням автомобіля ДЕУ- ЗАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 до винесення рішення по справі. В обґрунтування заяви зазначає, що 15.06.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була укладена письмова угода про наміри передати автомобіль ДЕУ- ЗАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , у власність ОСОБА_2 , що підтверджується розпискою. Також ОСОБА_3 надана довіреність на ім`я ОСОБА_2 на управління та розпорядження вказаним автомобілем. В березні 2021 року ОСОБА_2 погашений кредит на автомобіль за договором, укладеним ОСОБА_4 . У зв`язку із тривалим строком погашення кредиту був втрачений зв`язок з відповідачем, а з 05.06.2011 року також закінчився строк дії довіреності, тому ОСОБА_2 був позбавлений можливості зареєструвати автомобіль на себе. До теперішнього часу контакти з попереднім власником втрачені, а тому єдиним шляхом встановлення права власності на автомобіль є звернення до суду. До вересня 2021 року автомобіль знаходився у повному володінні ОСОБА_2 . В вересні автомобіль переданий у користування ОСОБА_1 та досягнуто усної домовленості про подальші дії пов`язані з перереєстрацією автомобіля. Посилаючись на ст.344 ЦК України вказує про наявність у позивача підстав для визнання за ним права власності на автомобіль за набувальною давністю. Також зазначає, що 22.09.2021 року цей автомобіль під управлінням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції та з`ясовано, що автомобіль перебуває у розшуку з підстав відкритих проваджень стосовно ОСОБА_3 . Стверджує, що оскільки на теперішній час автомобіль знаходиться не у власника та відділом державної виконавчої служби можуть бути розпочаті процедури продажу зазначеного автомобіля з метою погашення заборгованості відповідача, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивачів.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Ознайомившись із вказаною заявою, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

З доданих до заяви документів вбачається, що власником автомобіля ДЕУ- ЗАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , з 2005 року значиться ОСОБА_3 . 05.06.2006 року ОСОБА_3 видано нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_2 на право управління та розпорядження цим автомобілем, а також видано письмову розписку про отримання грошових коштів від ОСОБА_2 на погашення грошових зобов`язань за кредитним договором з банком «Аваль» та зобов`язання передати автомобіль у власність ОСОБА_2 після погашення кредиту. Згідно з листом ПАТ «Райфайзен Банк «Аваль» від 15.03.2012 року повідомлено про повне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 15.08.2005 року та висловлено згоду на зняття автомобіля з обліку в МРЕВ для перереєстрації на нового власника.

Згідно з ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Мета забезпечення позову- це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Пунктом п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти, як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих однією із сторін на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що невжиття такого заходу забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії, пов`язані з реєстрацією або відчуженням спірного автомобіля, право власності на яке оскаржується у судового порядку, може істотно ускладнити ефективний захист оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся, суд дійшов до висновку про те, що заява позивача підлягає задоволенню та відповідачам необхідно заборонити проведення будь-яких дій, пов`язаних із реєстрацією або відчуженням автомобіля ДЕУ- ЗАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 до розгляду спору по суті та винесення остаточного рішення судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про визнання права власності на автомобіль, задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 та Лівобережному відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) проведення будь-яких дій, пов`язаних із реєстрацією або відчуженням автомобіля ДЕУ- ЗАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , до розгляду спору по суті та винесення остаточного рішення судом.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини 4 статті 152 ЦПК України він повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копії ухвали спрямувати для виконання та до відома сторін.

Суддя: Д. В. Кузнецов