Справа № 182/5251/20
Провадження № 2/0182/1144/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2021 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого-судді Рибакової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1-4), вимоги якого збільшувала (а.с.47-50), посилаючись на наступні обставини.

02.11.2002 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 23.03.2020 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між ними розірвано.

У період шлюбу, 24.04.2015 року, ними за взаємною згодою та за спільні кошти було придбано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яку було зареєстровано за відповідачем.

Крім того, 16.10.2018 року за взаємною згодою та домовленістю вони придбали автомобіль марки DAEWOO моделі LANOS, 2006 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна (см.куб.) 1500, що був зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №2341/2018/114926 від 16.10.2018 року, посвідченого адміністратором сервісного центру РСЦ МВС в м. Запоріжжя Чернявською І.В. Ринкова вартість вказаного транспортного засобу, згідно звіту від 22.10.2020 року, становить 75150,00 грн. (1/2 вартості автомобіля становить 37575,00 грн.).

Вважає вказане майно об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, яке підлягає поділу.

Враховуючи викладене, просить здійснити поділ майна подружжя наступним чином: визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири (загальна площа 50,9 кв.м., житлова площа 33,9 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 37575,00 грн.

Ухвалою судді від 20.01.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.41,42).

Ухвалою судді від 02.02.2021 року (а.с.60,61) заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог щодо стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля прийнято до розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Копію ухвали судді від 20.01.2021 року та від 02.02.2021 року направлено учасникам справи та отримано ними (а.с.44,58,5962-64,66,67).

08.04.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого просить у задоволенні позову в частині присудження позивачу грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю (а.с.69-71). Вказав, що ними дійсно під час шлюбу було придбано транспортний засіб марки DAEWOO модель LANOS, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , що був зареєстрований за ним за їх взаємною згодою. Вони з позивачем не домовились про його порядок поділу. Вказаний автомобіль не вибув з їх володіння на даний час, не відчужений ним, не пошкоджений та не знищений. Не погоджується на стягнення з нього грошової компенсації замість частки на автомобіль.

16.04.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.77-78). Вказала, що відповідач користується спірним автомобілем, який перебуває у його повному розпорядженні, тому враховуючи вимоги законодавства, вона має право на компенсацію 1/2 частини його вартості.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

02.11.2002 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії НОМЕР_3 (а.с.11 копія свідоцтва). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12,13).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2020 року по справі № 182/6868/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Рішення набуло чинності 07.08.2020 року (а.с.14).

Як вбачається з копії Договору купівлі-продажу квартири, укладеного 24.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 299 (а.с.15-16), ОСОБА_2 придбав у власність квартиру АДРЕСА_2 . Вказані обставини підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 36773449 від 24.04.2015 року (а.с.17-18), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №273383506 від 06.09.2021 року (а.с.83,84).

Згідно п.4.4 вказаного Договору купівлі-продажу квартири, придбання зазначеної в цьому договорі квартири здійснюється покупцем ( ОСОБА_2 ) за згодою іншого з подружжя - ОСОБА_1 , справжність підпису якої на заяві про згоду засвідчено приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В. 24.04.2015 року з реєстровим №298 (а.с.16).

У технічному паспорті на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , власником значиться ОСОБА_2 (а.с.19-20).

Як вбачається з Акту №б/н від 02.09.2020 року, посвідченого керівником ОСББ «Електрометалург-58Б» (а.с.25), у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , з березня 2019 року за вищевказаною адресою зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 .

Як вбачається з Договору купівлі-продажу №2341/2018/114926 транспортного засобу Запоріжжя від 16.10.2018 року, оформленому та підписаному сторонами договору в сервісному центрі 2341 РСЦ МВС в Запорізька №2341/2018/1146926 в присутності адміністратора ОСОБА_7 (а.с.51), 16.10.2018 року ОСОБА_2 було придбано у власність транспортний засіб марки DAEWOO модель LANOS, 2006 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 .

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_4 (а.с.72), транспортний засіб марки DAEWOO модель LANOS, тип загальний легковий-загальний седан В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , SUPTF69YD6W271517, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, зареєстрований 16.10.2018 року за ОСОБА_2 .

Відповідно до Звіту 2682-20 про незалежну оцінку колісного транспортного засобу DAEWOO LANOS, 2006 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , колір сірий, складеного 22.10.2020 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 (а.с.52-55), ринкова вартість автомобіля на дату оцінки складає 75150,00 грн.

Згідно ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та транспортний засіб марки DAEWOO модель LANOS, тип загальний легковий-загальний седан В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , SUPTF69YD6W271517, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були придбані у період шлюбу. А тому незалежно від того, що спірне нерухоме майно було зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 , воно належить сторонам у рівних частках.

Неподільні речі, яким є автомобіль, не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток.

У відзиві на позов відповідач підтвердив, що спірний транспортний засіб було придбано в період їх з позивачем шлюбу та оформлено на нього-відповідача, відповідач є власником та користується вказаним транспортним засобом. Доказів зворотного суду не представлено. Будь-яких клопотань щодо визначення розміру ринкової вартості спірного транспортного засобу відповідач не надав.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 року у справі № 760/789/19, провадження № 61-16632св20.

Суд, згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та при вирішенні справи застосовує ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, якою нормою матеріального права потрібно керуватися для вирішення спору.

Звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля позивач фактично відмовилась від своєї частки у праві спільної сумісної власності на спірний транспортний засіб.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, враховуючи останню практику Верховного Суду, факт згоди позивача на одержання грошової компенсації, а також те, що вона особисто не користувалася транспортним засобом, суд вважає, що спірний транспортний засіб набутий сторонами в період шлюбу та є об`єктом їх права спільної сумісної власності, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно.

Суд, враховуючи обставини справи, те, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , те що спірний автомобіль не може бути реально поділений між сторонами відповідно до їх часток, те що спірним транспортним засобом користується відповідач, що позивач просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію за 1/2 частину вартості автомобіля, беручи до уваги висновок Звіту 2682-20 про незалежну оцінку колісного транспортного засобу DAEWOO LANOS, 2006 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , колір сірий, складеного 22.10.2020 року, вважає за можливе поділити між сторонами спільне майно подружжя - транспортний засіб марки DAEWOO модель LANOS, тип загальний легковий-загальний седан В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, ринковою вартістю 75150,00 грн., залишивши його у власності і користуванні ОСОБА_2 , стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини транспортного засобу в розмірі 37575,00 грн.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе позов задовольнити, поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільне сумісне майно подружжя, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 24.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 299, та транспортного засобу марки DAEWOO модель LANOS, тип загальний легковий-загальний седан В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_4 від 16.10.2018 року наступним чином:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки DAEWOO модель LANOS, тип загальний легковий-загальний седан В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , SUPTF69YD6W271517, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, ринковою вартістю 75150,00 грн., що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини транспортного засобу в розмірі 37575 грн. 00 коп.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 при подачі позову та уточненого позову було сплачено 1748 грн. 80 коп. (840,80 грн. + 908,00 грн. = 1748,80 грн.) (а.с.5,46). Як вбачається з представлених позивачем звітів (а.с.21-24,52-56), вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 становить 148500, 00 грн., вартість колісного транспортного засобу DAEWOO LANOS, 2006 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , колір сірий становить 75150,00грн. Таким чином загальна вартість майна складає 223650, 00 грн. (148500,00 грн.+75150,00 грн. = 223650,00 грн.). Вартість майна, що визнано за кожним з подружжя, становить 111825,00 грн., виходячи з розрахунку 223650,00 грн./2 = 111825,00 грн., 1% від якого складає 1118,25 грн.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволені, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1118 грн. 25 коп.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,128,131,141,259,264-265,268, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.16,364 ЦК України, ст.ст.60,61,63,65,69-71 СК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_7 ) про визнання права власності на 1/2 частину квартири, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля задовольнити.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільне сумісне майно подружжя, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 24.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 299, та транспортного засобу марки DAEWOO модель LANOS, тип загальний легковий-загальний седан В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_4 від 16.10.2018 року наступним чином:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки DAEWOO модель LANOS, тип загальний легковий-загальний седан В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , SUPTF69YD6W271517, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, ринковою вартістю 75150,00 грн., що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини транспортного засобу в розмірі 37575 грн. 00 коп. (тридцять сім тисяч п`ятсот сімдесят п`ять грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1118 грн. 25 коп. (одна тисяча сто вісімнадцять грн. 25 коп.).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова