У Х В А Л А

Справа №338/1655/13-ц

09 вересня 2021 року смт. Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Битківського Л.М.,

за участю секретаря Остапишин І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося в суд із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 338/1655/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 15070,38 грн заборгованості за кредитним договором №Ск-169-000245/9-2008 від 30 вересня 2008 року та 229,40 грн судового збору.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просить здійснювати розгляд заяви за відсутності представника ТОВ «Вердикт Капітал».

Заінтересована особа - боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялася у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши наведені в заяві доводи, дослідивши подані письмові матеріали, які додані до заяви, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України всі судові рішення, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень - заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав. Виконання рішень про присудження здійснюється в межах виконавчого провадження. Процес захисту права після постановлення рішення і набрання ним законної сили продовжується у формі виконавчого провадження. Підставою для порушення виконавчого провадження може бути виконавчий лист та інше.

За частиною першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2013 року у справі № 338/1655/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» 15070,38 грн заборгованості за кредитним договором №Ск-169-000245/9-2008 від 30 вересня 2008 року та 229,40 грн судового збору.

18 березня 2014 року на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2021 року замінено сторону виконавчого провадження з виконання судового рішення у справі № 338/1655/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 15070,38 грн заборгованості за кредитним договором №Ск-169-000245/9-2008 від 30 вересня 2008 року та 229,40 грн судового збору - стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV Закону (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-X1V передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 2-20/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплив на час набрання ним чинності.

Статтею 12 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частина друга ст. 12 ЗУ № № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

На думку суду, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р.).

Згідно ч.4 ст. 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2021 року у справі № 338/1655/13-ц встановлено, що за договором про відступлення прав вимоги № 23 від 04 липня 2019 року право вимоги за кредитним договором № Ск-169-000245/9-2008 від 30 вересня 2008 року до боржника ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».

Укладення 04 липня 2019 року договору №23 про відступлення прав вимоги між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» та перехід права вимоги від ПАТ «Родовід Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» не може вважатися поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки права та обов`язки заявника, як нового кредитора та стягувача випливають і є похідними від правосуб`єктності первісного стягувача ПАТ «Родовід Банк».

На думку суду, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Заявник ТОВ «Вердикт Капітал», укладаючи 04 липня 2019 року з ПАТ "Родовід Банк" договір № 23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги до боржника за кредитним договором № Ск-169-000245/9-2008 від 30 вересня 2008 року до ОСОБА_1 , прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у стягненні боргів.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець визначив, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

Судом також враховується, що заявник є юридичною особою та спеціальним суб`єктом - фінансовою компанією, який, зокрема, зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, натомість доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням виконавчих документів, за якими він має право вимоги не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заявник ТОВ «Вердикт Капітал», всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Богородчанським районним судом Івано-Франківської області 18 березня 2014 року у справі № 338/1655/13-ц, а тому суд відмовляє у його поновленні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 433 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі № 338/1655/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 15070,38 грн заборгованості за кредитним договором №Ск-169-000245/9-2008 від 30 вересня 2008 року та 229,40 грн судового збору, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий Л.М. Битківський