Справа № 200/5642/15-ц
Провадження № 2/932/1225/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Покотило Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», про визнання кредитного договору частково недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - відділення «Центральне Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» з позовом про визнання кредитного договору частково недійсним. Позовна заява мотивована тим, що 18.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та позивачем був укладений кредитний договір № ML - 302/353/2007 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого ЗАТ «ОТП Банк» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 120 576, 00 доларів США на строк до 18 жовтня 2027 року включно, зі сплатою плаваючої процентної ставки за користування кредитним коштами, що складається з фіксованого відсотка + FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком в порядку, передбаченому кредитним договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку, а також в приміщенні банку на інформативних стендах. На момент укладення кредитного договору ставка FIDR складала 7,5%. Позивач вважає, що положення п. 3 частини № 1 та п. 1.4. частини № 2 кредитного договору порушують вимоги чинного законодавства і мають бути визнані недійсними, оскільки виходячи з умов договору, не визначена та не встановлена річна відсоткова ставка. Положення спірних пунктів договору суперечать п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, за змістом яких банк повинен встановлювати річну проценту ставку (фіксовану), розмір якої не може бути змінений в односторонньому порядку. На думку ОСОБА_1 , відповідач в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за договором з 7,5% до 10% річних. Крім того, банк під час підписання кредитного договору не ознайомив позивача з граничним розміром плаваючої процентної ставки і не вказав її граничний розмір в кредитному договорі. Підвищення процентної ставки банк повинен був узгоджувати з позивачем шляхом підписання додаткових угод до кредитного договору. Позивач неодноразово звертався до банку з проханням повідомити, яким чином розраховується ставка FIDR та яка на сьогоднішній день є відсоткова ставка за договором, проте відповіді не отримав. За таких обставин позивач вважає, що положення п. 3 ч. № 1 та п. 1.4. ч. № 2 кредитного договору, якими визначено розмір процентної ставки з прив`язкою до FIDR, є несправедливими і незаконними, суперечать чинному законодавству та порушують справедливий баланс у відносних між банком та клієнтом, тому просить суд визнати ці положення недійсними.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року задоволено клопотання позивача та витребувано у відділення «Центральне» Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» документи, які підтверджують правомірність зміни процентної ставки FIDR; інформацію щодо розміщення в банку депозитів фізичних осіб на строк 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, надати методику розрахунку ставки FIDR та підтвердження зміни кредитних ресурсів; документи, на підставі яких було затверджено ставки по депозитах в банку за період з 2007 р. по 2015 р.

07.07.2015 року протоколом повторного автоматизованого розподілу справа передана судді ОСОБА_2

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2015 року справа прийнята в провадження судді ОСОБА_2

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року задоволено клопотання позивача та витребувано у відділення «Центральне» ПАТ «ОТП Банк» аналогічну інформацію щодо розміщення в банку депозитів фізичних осіб та методику розрахунку ставки FIDR.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року ухвалено здійснювати заочний розгляд даної справи.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визнано недійсним положення п. 3 частини № 1 та п. 1.4. частини № 2 кредитного договору № ML - 302/353/2007 від 18.10.2007 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2016 року задоволено заяву відповідача АТ «ОТП Банк» та скасовано заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року задоволено клопотання позивача та витребувано ПрАТ «ОТП Банк» аналогічну інформацію щодо розміщення в банку депозитів фізичних осіб та методику розрахунку ставки FIDR.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року зустрічну позовну заяву ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2018 року задоволено клопотання позивача та призначено по справі судову економічну експертизу.

Ухвалою суду від 19 червня 2019 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року задоволено клопотання позивача та зобов`язано судового експерта надати відповіді на запитанні, поставлені в заяві позивача.

Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 грудня 2019 року суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 було відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням до дисциплінарної відповідальності у вигляді подання про звільнення з посади.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 02.03.2020 року справа передана судді ОСОБА_3 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2020 року справа прийнята в провадження судді ОСОБА_3 .

Рішенням Вищої ради правосудді від 07.07.2020 р. № 2049/0/15-20 суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 було звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.11.2020 року справу передано судді ОСОБА_4

Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 грудня 2020 року суддю ОСОБА_4 було відсторонено від здійснення правосуддя.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 28.01.2021 року справа передана судді Кондрашову І.А.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2021 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А., ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року замінено відповідача з відділення «Центральне» Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Акціонерне товариство «ОТП Банк».

Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Надав письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позов заявлений не до АТ «ОТП Банк», а до відділення банку, яке не є юридичною особою, а лише відокремленим підрозділом. В матеріалах справи також міститься заява відповідача про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Пояснили, що банк незаконно та в односторонньому порядку почав змінювати розмір процентної ставки по договору шляхом застосування незрозумілого та непрозорого механізму визначення ставки FIDR, що призвело до збільшення кредитної заборгованості та істотного дисбалансу у правовідносинах між банком та позивачем. Позивач умови кредитного договору виконував належним чином, достроково погашав заборгованість. Однак збільшення процентної ставки призвело до неможливості виконати кредитне зобов`язання. Вважають, що кредитний договір містить незаконні положення щодо визначення процентної ставки, тому просять суд задовольнити позов та визнати спірні положення договору недійсними.

Представник АТ «ОТП Банк» в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляду справи за відсутності їх представника.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML - 302/353/2007, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 120 576, 22 доларів США (перший транш - 70 576, 22 доларів США, другий транш - 50 000, 00 доларів США), строком до 18 жовтня 2027 року. Цільове використання кредиту - на погашення поточної заборгованості позивача перед кредитором першої черги за кредитним договором першої черги. Валюта кредитування - долари США.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки № PCL -302/353/2007 від 19 жовтня 2007 року.

Відповідно до п. 1.3. частини першої кредитного договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4, 49% річних + FIDR - процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватись Банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку, передбаченому цим Договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку, а також в приміщенні банку (як в головному офісі так і в інших установах Банку) на інформативних стендах.

Пунктом 1.4. частини другої спірного договору встановлений порядок розрахування процентів за користування кредитом. Цим пунктом відповідачу надано право використовувати на свій розсуд плаваючу процентну ставку для розрахунку процентів.

Згідно п. 1.4.1.1.2. у разі використання плаваючої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються як FIDR + фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. За базовий FIDR сторони приймають ставку FIDR (діючу на момент укладення договору). Пунктами 1.4.1.1.4. та 1.4.1.1.5. передбачено, що плаваюча процента ставка підлягає коригування після перебігу 11 календарного місяця, починаючи з дати укладання кредитного договору та фіксується в перший банківський день місяця наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12 (одинадцяти/дванадцяти) місячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки. З зазначених дат проценти нараховуються виходячи зі ставок FIDR (фактично діюча на дату коригування) + фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахування процентів. Сторони цим висловлюють свою цілковиту згоду щодо такої зміни плаваючої процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми кредиту, без укладання будь-яких додаткових договорів до кредитного договору.

Крім того, у п. 1.4.1.5.4. кредитного договору міститься застереження про те, що підписанням кредитного договору сторони висловлюють свою цілковиту згоду з тим, що визначення порядку плати за кредит, встановлене п. 1.4. (з підпунктами) цього Договору, повністю відповідає волевиявленню сторін. Сторони цим також підтверджують, що вони повністю ознайомлені та цілком згодні з порядком визначення плати за кредит та окремими елементами цього порядку.

Порядок повернення кредитних коштів та сплати процентів регламентовано п. 1.5. кредитного договору.

Спірний договір був підписаний сторонами без заперечень.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідачем були належним чином виконані умови кредитного договору, а саме надано позивачу кредитні кошти у розмірі 120 576, 00 доларів США. Позивач у свою чергу здійснював погашення кредитної заборгованості, в тому числі з випередженням встановленого графіку внесення платежів. Тобто спірний кредитний договір виконувався сторонами.

Згідно довідки АТ «ОТП Банк» заборгованість позивача станом на 23 березня 2018 року складає 27 428, 88 доларів США.

Відповідно до змісту ст. ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на момент укладання спірного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, про встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Пунктом 11 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлена заборона односторонньої зміни умов договору на власний розсуд, або на підставах, не зазначених у договорі.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні ризики тощо, які передують укладенню договору.

Також статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено самостійні підстави визнання умов договорів недійсними, що обмежують права споживача. Відповідно до норми ч. 5 ст. 18 названого Закону, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина 6 статті 18 Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» (частина друга статті 18 цього Закону) - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Отже, для кваліфікації умов договору «несправедливими» необхідна наявність одночасно таких ознак: якщо: умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Досліджуючи спірні положення договору, суд відзначає, що процента ставка за кредитним договором є змішаною. Банку надано право, згідно положень п. 1.4. частини 2 кредитного договору, використовувати для розрахунку процентів як фіксовану (річну) проценту ставку, так і плаваючу. Тому доводи позивача про те, що відповідачем всупереч положень Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 1056 ЦК України не визначена та не встановлена річна відсоткова ставка, є безпідставними.

Укладаючи спірний договір, позивач погодився на те, що для розрахунку процентів за договором може використовуватись також й плаваюча процента ставка, яка складається з фіксованого процента (у розмірі 4,49% річних) та + FIDR. При цьому сторони висловили свою згоду щодо передбаченої договором зміни плаваючої процентної ставки (пункти 1.4.1, 1.5. частини 2 кредитного договору). При цьому використання тієї чи іншої процентної ставки здійснюється банком на власний розсуд.

FIDR - це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів на фінансовому ринку України ставка FIDR може змінюватись (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому сторонами у кредитному договорі.

Відомості щодо діючої процентної ставки FIDR розміщаються на офіційному веб-порталі банку https://www.otpbank.com.ua/privateclients/information/fidr-uird/, а також на інформаційних стендах.

Методика розрахунку ставки FIDR була надана АТ «ОТП Банк» на виконання вимог ухвали про витребування доказів від 24.05.2017 року.

Позивач не погоджується із розміром та порядком нарахування процентної ставки за спірним договором, вказує на неправильність розрахунку ставки FIDR.

Слід зазначити, що укладаючи спірний договір сторони лише зафіксували у кредитному договорі положення, якими врегульовано вид та розмір процентної ставки, порядок нарахування відсотків із застосуванням такої розрахункової величини як FIDR. При цьому граничний розмір ставки FIDR кредитним договором не обмежений.

Процента ставка FIDR розраховується банком самостійно, в залежності від вартості кредитних ресурсів та ставок по строковим депозитам, які розміщені в самому банку. Проте неправильність розрахунку процентної ставки, чи використання економічно необґрунтованої ставки FIDR, на переконання суду, не може свідчити про недійсність окремих положень договору, оскільки в даному випадку предметом судового оскарження можуть бути лише дії банку по нарахуванню заборгованості. На думку суду, позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки включення до складу заборгованості ставки FIDR, яка не відповідає існуючим ставкам по депозитам чи вартості кредитних ресурсів, може свідчити лише про порушення відповідачем умов договору, однак не тягне за собою їх недійсність.

Отже, оскільки сторони на момент укладання договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та в установленій формі уклали правочин, і позивач при підписанні договору був повідомлений про плаваючу проценту ставку, суд вважає, що сторонами не було порушено принцип добросовісності при укладенні кредитного договору.

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 12.09.2012 №6-80цс12.

Істотний дисбаланс має місце тоді, коли обсяг обов`язків чи відповідальності у договірних відносинах зміщується у бік споживача, збільшуючи його тягар у порівнянні з іншою стороною правочину. Проте у даному спорі суд не вбачає істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін, оскільки позивач був обізнаний про те, що за кредитним договором буде використовуватись плаваюча процента ставка, а отже взяв на себе всі ризики, пов`язані з можливою зміною вартості кредитних ресурсів, коливань на валютному ринку, здешевлення чи удорожчання депозитних ресурсів, що вплине на розмір процентної ставки. Відтак, позивачу не могла бути заподіяна шкода внаслідок зміни FIDR, оскільки можливість такої зміни випливає з умов спірного договору, на що погодився позивач.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Відповідно до змісту п.п. 4,7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК 435-15 необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Судом не встановлено будь-яких обставин, передбачених ст. 203 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», які б могли свідчити, що умови договору є несправедливими або не відповідають вимогам закону. Суд бере до уваги також той факт, що позивач належним чином виконував умови договору, а до суду звернувся лише у 2015-му році, що свідчить про схвалення ним даного правочину.

З висновку судового експерта Божко Л.М. від 30.03.2018 року за результатами бухгалтерсько-економічного дослідження, вбачається, що динаміка значення FIDR не пов`язана з об`єктивними індикаторами ринку та не залежить від них; порівняння числового значення FIDR з розмірами ставок по тотожних депозитах найближчими за термінами розміщення, пропонованих ПАТ «ОТП Банк» показало відсутність взаємозв`язку між ними. Судовим експертом встановлено, що величина (значення) FIDR перетворилась із стандартної в індивідуальну проценту ставку по депозитах через кредитну політику ПАТ «ОТП Банк». В кредитному договорі не зазначено максимальної величини значення процентної ставки FIDR по кредиту. Позичальник не був ознайомлений зі стандартною схемою погашення кредиту. Банк в односторонньому порядку закрив поточний рахунок позичальника.

Суд оцінює висновок експерта у сукупності з іншими доказами. При цьому висновок експерта не є обов`язковим для суду.

З урахуванням обставин справи та характеру спірних відносин, суд вважає можливим відхилити даний висновок, оскільки викладені у ньому результати дослідження не спростовують висновків суду про відсутність підстав для визнання спірних положень кредитного договору недійсними. Результати проведеного експертного дослідження мають суто економічний характер, однак не свідчать про те, що умови договору були несправедливими, або договір не відповідає вимогам закону. Суд додатково вказує, що плаваюча процента ставка + FIDR були включені до спірного договору, і позивач на момент його укладання з цим погодився. В подальшому банк змінив кредитну політику та умови розрахунку ставки FIDR, але це не свідчить про те, що на момент укладення спірного договору такі положення були незаконними чи порушували чиї-небудь права.

Відповідно до висновку експерта № 3582/3583-18 від 23.05.2019 року встановлена невідповідність динаміки, залежності конкретних числових значень процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в ПАТ «ОТП - Банк», що застосовувались до кредитного договору, - динаміці, числовому значенню об`єктивних індикаторів вартості кредитних ресурсів. Ставка FIDR є власним продуктом ЗАТ «ОТП Банк», його визначення визначається самим банком, тому процента ставка за кредитним договором є не стандартною, а індивідуальною ставкою по депозитах ЗАТ «ОТП Банку». У кредитному договорі не вказані інформація про значення максимальної величини плаваючої частини процентної ставки за кредитом, формула для визначення математичного значення величини FIDR. Надані на дослідження експерту документи не містять такі дані, які б свідчили про ознайомлення позичальника зі стандартною схемою погашення кредиту. Документально не підтверджено дотримання банком відповідних нормативів та договірних зобов`язань перед позичальником в частині зарахування коштів, сплачених по кредитному договору на рахунки позичальника.

В цілому висновки даної судово-економічної експертизи є аналогічними висновку судового експерта Божко Л.М. від 30.03.2018 року. Суд також не бере до уваги висновок судово-економічної експертизи від 23.05.2019 року, оскільки ним не встановлено, що динаміка зміни FIDR - є зміною в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором, що має наслідком недійсність положень договору.

Таким чином, виходячи з положень спірного кредитного договору, суд вважає, що зміна розміру ставки FIDR не може розцінюватись як зміна відповідачем процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки така ставка прямо передбачена умовами кредитного договору. Положення кредитного договору про встановлення плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого процента + FIDR, не можна вважати несправедливими і незаконними, тому відсутні підстави для визнання п. 3 частини № 1 та п. 1.4. частини № 2 кредитного договору № ML - 302/353/2007 від 18.10.2007 року, недійсними. За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, тому у його задоволенні належить відмовити.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, суд вказує, що застосування строку позовної давності можливе лише до обґрунтованого позову. Оскільки судом встановлено, що позов є необгрунтованим і відсутні підстави для визнання положень кредитного договору недійсними, клопотання про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються та віднесені на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «ОТП Банк» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ), про визнання кредитного договору частково недійсним, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участі в судовому засіданні - протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.А. Кондрашов