ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1389/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Палінчака О.М. від 18 травня 2021 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , у них є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружні відносини між ними припинилися, діти проживають з нею та знаходиться на її утриманні.

Сини навчаються у Вищому професійному училищі №4 та є інвалідами дитинства, потребують постійного амбулаторного та медичного догляду, що підтверджується копією виписок з амбулаторної картки дітей.

Відповідач грошей на утримання дітей не надає, участі у вихованні не приймає. Вона не може працювати та отримувати дохід, так як доглядає за неповнолітньою дитиною-інвалідом сином ОСОБА_5 , який потребує постійного догляду.

ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, має на праві власності квартиру та отримує заробіток у розмірі приблизно 6000 грн. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини та матері дитини, яка проживає з дитиноюінвалідом, інших утриманців відповідач не має.

Тому просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає з дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 листопада 2020 року і до 14 квітня 2021 року.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 , яка проживає з дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, та задовольнити позов в цій частині. На її думку, суд не взяв до уваги, що стан здоров`я дитини вимагає постійного медичного догляду, реабілітаційних заходів, які носять безперервний характер, матеріальне становище відповідача, відсутність власного житла, наявність іншої дитини-інваліда, протягом всього часу проживання позивача з дитиною з інвалідністю (до 18 років), та опікування нею. Дитина перебуває на обліку з 2006 року, клініко-функціональний діагноз та код Міжнародної класифікації хвороб(МКХ-10) _F-70 у розділі ІПР «Обмеження життєдіяльності» вказано, що дитина має обмеження до виконання ІПР: до самообслуговування, до орієнтації; до спілкування; до контролю за своєю поведінкою. Порядком встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженим постановою КМУ від 21.11.2013 року №917 визначено механізм, умови та критерії встановлення лікарсько-консультативними лікувально-профілактичних закладів інвалідності дітям. Ступінь обмеження основних категорій життєдіяльності дитини визначається виходячи з результатів оцінки їх відхилення від норм, що відповідає певному періоду біологічного розвитку. Вважає, що зазначені документи дають підстави стверджувати, що син сторін ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду. Відповідач є працездатним, інших утриманців не має, працює та отримує постійний дохід, на її думку має можливість сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини, яка проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею.

У відзиві ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення як необґрунтовану. Зазначає, що відповідно до наданих позивачкою медичних документів та діагнозів ОСОБА_3 не є таким, що потребує постійного стороннього догляду. Він самостійно навчається в Вищому професійному училищі №4, отримує в училищі стипендію у розмірі 490 грн., ходить на різні гуртки, їздить в село до рідних і все це без сторонньої допомоги позивача ОСОБА_1 .

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що з 02.06.2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.12.2020 року у справі №686/27149/20 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на навчання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/9 частини всіх видів його заробітку, щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23-річного віку, починаючи з 03.11.2020 року. Рішення набрало законної сили 22.01.2021 року.

Неповнолітній ОСОБА_6 зареєстрований та проживає з матір`ю, ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом дитинства з діагнозом розумова відсталість легкого ступеня, двобічна плоскостопість, скалютична постава, східна косоокість.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» №3157 від 22.10.2020 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в КНП «Хмельницькому обласному медичному центрі психічного здоров`я» і з 2006 року хворіє хронічним психічним захворюванням, є інвалідом дитинства, потребує відповідного медичного нагляду та лікування.

Відповідно до медичного висновку про дитину-інваліду віком до 18 років Хмельницького обласного психологічного диспансеру №1228 від 03.04.2019 року у ОСОБА_3 наявна легка розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю.

За даними довідки № 936 Вищого професійного училища №4 ОСОБА_3 навчається у Вищому професійному училищі №4 м. Хмельницького на денній форми навчання, отримує стипендію. ОСОБА_3 відвідує секцію спортивного танцю.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як батько дитини зобов`язаний утримувати дитину до його повноліття. Позивачка не довела, що ОСОБА_6 за станом свого здоров`я не може обходитися без постійного стороннього догляду, тому відсутні передбачені законом умови для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття не оскаржується, а тому в цій частині не переглядається апеляційним судом.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_1 як матері неповнолітньої дитини з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що право на отримання такої матеріальної допомоги має той з батьків, хто опікується дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, апеляційному суду надана позивачем довідка Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» №1211 від 13.07.2021 року згідно якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться під наглядом дитячого лікаря-психіатра в КНП «ХОМЦПЗ» з 05.06.2006 року. Діагноз: Розумова відсталість легкого ступеня. Дитина з інвалідністю з 13.02.2013 року по 14.04.2021 року, потребувала стороннього догляду та корекції в лікуванні та індивідуальні програми реабілітації інваліда.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям» від 21 листопада 2013 року № 917 комісії визначають:

наявність стійкого розладу функцій організму та відповідно можливі обмеження життєдіяльності дитини під час взаємодії із зовнішнім середовищем;

категорію дитина з інвалідністю або дитина з інвалідністю підгрупи А, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати працездатності (у відсотках) у дітей віком від 15 до 18 років, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві ;

потребу дитини з інвалідністю у забезпеченні її технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань;

потребу дитини з інвалідністю у медичній допомозі та соціальних послугах, в тому числі додатковому харчуванні, у забезпеченні лікарськими засобами, постійному сторонньому догляді, диспансерному нагляді, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування тощо;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності для направлення дитини з інвалідністю до реабілітаційних установ та інших установ, що здійснюють соціальне обслуговування.

Отже, з врахуванням наведеної правової норми довідка Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» №1211 від 13.07.2021 року не є достатнім та допустимим доказом на підтвердження того, що ОСОБА_3 як дитина з інвалідністю потребує постійного стороннього догляду особи, яка опікується ним.

В свою чергу матеріали справи не містять висновку лікарської консультативної комісії про те, що неповнолітній ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду.

З врахуванням наведеного правильним є висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки не доведено, що дитина з інвалідністю ОСОБА_3 не може обходитися без постійного стороннього догляду, а ця обставина є обов`язковою умовою при реалізації позивачкою права на утримання у зв`язку з проживанням з нею дитини з інвалідністю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2021 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко