Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5815/21
Провадження № 2-з/711/123/21
У Х В А Л А

17.09.2021 м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Дубінського В.М. звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: стягнути з відповідача ОСОБА_2 , на його користь 7000,00 доларів США, витрати по оплаті судового збору в сумі 1880грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 20000,00грн.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/5815/21 (провадження №2/711/2674/21).

Питання про відкриття провадження за позовною заявою не вирішене.

Крім того, 14.09.2021, одночасно з цією позовною заявою, ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката - Дубінського В.М., до суду подав заяву про забезпечення цього позову. Зазначено, що ціна зазначеного вище позову становить 186747 грн. 40 коп. Договір позики оформлений грошовою розпискою від 11.09.2015 року, яка була власноручно написана відповідачем, що відповідає вимогам п.2 ст.1047 ЦК України. Позика була надана для особистих потреб відповідача.

Вказує, що станом на 13.09.2021 року заборгованість складає 186747грн. 40 коп. (7000,00 доларів США еквівалент по курсу НБУ 26,6782грн.). В порушення договірних зобов`язань, що виникли між ним та відповідачем, останній до 14.09.2021 року суму позики не повернув йому. Зауважив, що неодноразові нагадування позивача відповідачеві про необхідність повернення грошей - результату не дали: 7000,00 доларів США на момент подання позовної заяви відповідачем не повернуто, пояснюючи це складним матеріальним становищем, що підтверджується наявною у матеріалах справи претензії. При цьому, факт наявності зобов`язання повернути позивачу кошти за договором позики ОСОБА_2 не заперечує і постійно обіцяє виконати його пізніше.

Між тим, вказує, що у відповідача ОСОБА_2 , окрім 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 іншого житла немає. На теперішній час він не працює, вказану частку квартири він намагається продати, а тому, у випадку задоволення позову судове рішення виконати буде неможливо. Тож, на його 1/2 частку квартири потрібно накласти арешт. Іншого майна у відповідача немає.

Таким чином, посилаючись на ст.ст. 149,150,151,153 ЦПК України, п.п.1 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, заявник просить суд, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Відповідно до даних протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.09.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна визначена для розгляду судової справи № 711/5815/21 (провадження № 2-з/711/123/21).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 150 ЦПК України). Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 4 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (діє на час розгляду даної заяви), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Слід зазначити, що провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, на час вирішення заяви про забезпечення позову, не відкрите.

Враховуючи доводи позивача, що викладені у заяві, наявний спір щодо невиконання зобов`язань відповідачем за договором позики, укладеним 11.09.2015 року шляхом надання відповідної розписки позивачу.

Крім того, у заяві про забезпечення позову та у самій позовній заяві вказана ціна поданого ОСОБА_1 позову 186747грн. 40 коп.

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 270489179 від 13.08.2021), - квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (розмір частки 1/2) та ОСОБА_3 (розмір частки 1/2) на підставі договору купівлі-продажу №2-1743 від 13.06.2012, посвідченого нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори. Загальна площа 69.1 кв.м., житлова площа 39,2 кв.м.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову, аналізу доводів ОСОБА_1 , суд вважає, що заява не є обґрунтованою та не мотивованою. Так, суд вважає, що заявником не наведено жодних об`єктивних обставин, які б свідчили про існування у відповідача реального наміру відчужити вказане нерухоме майно на користь третіх осіб. Саме по собі посилання у заяві на можливість відповідача безперешкодно здійснити формальне відчуження спірного майна з метою невиконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення такої заяви. Будь-яких доказів в обгрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову, заявником не наведено та не надано. Безпідставне звернення до цих дій може спричинити порушення прав та законних інтересів осіб, в даному випадку, тих, яким на праві приватної власності належить нерухоме майно.

Крім того, заявником та його представником не враховано положення ч.3 ст.150 ЦПК України, де зазначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Також не доведено, що розмір заборгованості (ціна позову), про яку йдеться, є співмірним вартості 1/2 частини квартири, належної на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , адже у матеріалах справи відсутні будь-які докази вартості квартири (її частини) за вказаною вище адресою.

Отже, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного вище та керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне судове рішення складено 17.09.2021.

Головуючий: С. М. Позарецька