Єдиний унікальний номер судової справи: 490/4330/20
Провадження № 22-ц/812/1651/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

13 вересня 2021 року м. Миколаїв Справа 490/4330/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Крамаренко Т.В., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Носовим Олександром Миколайовичем на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Саламатіна О.В., за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,

встановив:

У липні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

Позов мотивований тим, що 13 грудня 2017 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережній, в районі перехрестя з вул. Пушкінська м. Миколаєва, допустив зіткнення із транспортним засобом Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 , ставши учасником ДТП, з невідомих причин, залишив місце події.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» на підставі поліса № АК6515681 від 13 травня 2017 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, за полісом складав 100 000 грн., франшиза 0 грн.

Постановами Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та 122-4 КУпАП.

Позивач зазначав, що розрахунок розміру страхового відшкодування та його виплата власнику транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснювався на підставі договору полісу №АК6515681 від 13 травня 2017 року, звіту про оцінку збитків, які становили 127 660 грн. 69 коп., страхового акту та платіжного доручення №115441 від 23 жовтня 2019 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 49 500 грн. страхового відшкодування та судовий збір.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 49 500 грн., а також судовий збір в розмірі 2102 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним у якій визнано відповідача, який у свою чергу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, заподіяно матеріальну шкоду власнику автомобіля Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , а позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в розмірі 49 500,00 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню вищезазначені витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Носовим О.М., просив зазначене рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Зазначив, що у рішенні суд допустив помилку, зокрема зазначивши про те, що шкоду було заподіяно власнику автомобіля Volkswagen Caddy реєстраційний номер НОМЕР_1 , який фактично належить на праві власності відповідачу, а не потерпілій особі.

Суд встановив обставини виплати страхового відшкодування не потерпілій особі, а ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», тоді як зі змісту рішення та з доказів, наданих позивачем, не можливо встановити правові підстави зміни кредитора у зобов`язанні. Суд не встановив чи укладено між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 договір майнового страхування транспортного засобу, яким передбачене страхове відшкодування та його розмір у разі настання такого страхового випадку, як пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Суд не встановив чи існують обставини сплати ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_3 суми страхового відшкодування у розмірі 49 500 грн. за договором майнового страхування. Крім того, до позовної заяви не додана копія претензії №1116 від 04 грудня 2018 року, яка вказана у платіжному дорученні № 115441 від 23 жовтня 2019 року, на підставі якої позивач в добровільному порядку перерахував кошти в сумі 49500 грн. на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Заявник посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15ц від 04 липня 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Уніка», посилаючись на необґрунтованість її доводів, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач зазначав, що в суді першої інстанції, будь-яких заяв про з`ясування зазначених в апеляційній скарзі обставин від відповідача не надходило, а тому з метою повного та всебічного розгляду даної справи до відзиву надав копію договору комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозяться №RZ019254 від 25 жовтня 2017 року, копію додатка № 1 до цього договору, копію заяви на укладення договору та копії вимоги №1116/18 від 04 грудня 2018 року, платіжних доручень №010402 від 09 січня 2018 року і №115441 від 23 жовтня 2019 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи убачається, що 13 грудня 2017 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережній, в районі перехрестя з вул. Пушкінська м. Миколаєва, допустив зіткнення із транспортним засобом Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 , ставши учасником ДТП, з невідомих причин залишив місце події.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» на підставі поліса № АК6515681 від 13 травня 2017 року.

Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, за полісом складав 100 000 грн., франшиза 0 грн.

Постановами Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 КУпАП.

Звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № SOS -732 від 22 грудня 2017 року, складеному за замовленням ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 127 660,69 грн.

На відшкодування спричиненої ОСОБА_1 шкоди позивачем було сплачено 100 000 грн. двома платіжними дорученнями №019034 від 25 квітня 2018 року на суму 59 500 грн. та №115441 від 23 жовтня 2019 року на суму 49 500 грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року, що набрало законної сили, у справі №490/10497/18 з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» в порядку регресу стягнуто 50 500 грн. страхового відшкодування, які страхова компанія сплатила за спричинену ОСОБА_1 шкоду власнику транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі платіжного доручення №019034 від 25 квітня 2018 року.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому у вказаному розмірі.

Судом також було встановлено (за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка розглядається у даній справі за участю відповідача), що згідно страхового акту від 05 січня 2018 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» ОСОБА_4 виплачено страхове відшкодування у розмірі 49 500 грн. за видом страхування КАСКО № RZ019254 на підставі вищезазначеного звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди. В подальшому вказані документи були направлені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 12 березня 2018 року ПрАТ «СК «Уніка» з вимогою в порядку субрагації №91/2018.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 82 ЦПК України встановлені стосовно сторін у зазначеній справі обставини пред`явлення вимоги та виплати позивачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування за спричинену ОСОБА_1 шкоду власнику транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є преюдиційними та не доказуються при розгляді даної справи за участю сторін. Тому посилання представника відповідача в поясненнях на те, що ОСОБА_4 не має права вимоги в деліктному зобов`язанні та у застрахованому транспортному засобі маються розбіжності з вказаним транспортним засобом згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди в номері (кузова, шасі, рами), не заслуговують на увагу.

З наданого суду апеляційної інстанції договору комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозяться №RZ019254 від 25 жовтня 2017 року, додатка № 1 до цього договору, заяви на укладення договору встановлено, що 25 жовтня 2017 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_5 був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією транспортного засобу, відповідно до якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням та/або знищенням застрахованого ТЗ Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що сталося не з вини водія, при наявності виключно двох учасників.

Відповідно до п. 8.3 цього договору розмір страхової суми складає 50 000 грн., розмір безумовної франшизи 500 грн.

На виконання умов договору добровільного страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» платіжним дорученням №010402 від 09 січня 2018 року здійснив виплату ОСОБА_4 страхового відшкодування у розмірі збитку на підставі вищезазначеного звіту у сумі 49 500 грн.

04 грудня ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повторно із метою досудового врегулювання спору звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із вимогою про відшкодування завданої шкоди у розмірі 49 500 грн.

Останнє 23 жовтня 2019 року платіжним дорученням №115441 здійснило виплату страхового відшкодування у порядку в межах ліміту відповідальності згідно з умовами полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності у розмірі 49 500 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що оскільки позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в розмірі 49 500,00 грн., тому з відповідача, який після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, на користь позивача підлягають стягненню вищезазначені витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд правильно встановив обставини справи, які перевірив оціненими в порядку ст. 89 ЦПК України доказами, правильно визначив спірні правовідносини та правові норми, що їх регулюють та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права не заслуговують на увагу.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частина перша статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як встановлено власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до свого страховика за договором добровільного страхування із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до умов договору добровільного майнового страхування, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прийняв рішення про виплату страхувальнику - ОСОБА_4 страхового відшкодування заподіяної шкоди в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 49 500 грн., які перераховані на рахунок останньої за платіжним дорученням №010402 від 09 січня 2018 року.

23 жовтня 2019 року ПрАТ СК «Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на суму 49 500 грн.

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18. У п.п. 68-70 постанови зазначено, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди (у даному випадку ПрАТ «СК «Уніка») замість останнього ( ОСОБА_1 ).

За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого (ПрАТ СК «ПЗУ Україна») переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні ( ОСОБА_1 ) у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого (до ПрАТ СК «ПЗУ Україна») переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні ( ОСОБА_4 ), у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У зв`язку з виплатою ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування потерпілому ( ОСОБА_4 ), до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні (ПрАТ «СК «Уніка») у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем в порядку суброгації.

Особою, відповідальною замість завдавача шкоди за завдані збитки, є страховик останнього за договором страхування цивільно-правової відповідальності - ПрАТ «СК «Уніка», яке виплачує страхове відшкодування у розмірі витрат на відновлення транспортного засобу.

Так, цивільно-правова відповідальність відповідача на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у приватному акціонерному товаристві ПрАТ «СК «Уніка» за полісом серії АК № 6515681 з лімітом відповідальності за майнову шкоду 100 000 грн, з яких 49 500 грн. 23 жовтня 2019 року були виплачені страховику потерпілого.

Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в даному випадку до позивача переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки ( ОСОБА_1 ), що вірно констатував суд першої інстанції.

Як встановлено ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, що підтверджується постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Підпунктом «в» пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у разі, зокрема якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Те, що суд першої інстанції в рішенні зазначив про заподіяння шкоди власнику автомобіля Volkswagen Caddy реєстраційний номер НОМЕР_1 , який фактично належить на праві власності відповідачу, а не потерпілій особі, є помилковим, проте це не спростовує правильність висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування судового рішення та відмови у задоволенні позову.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки його висновки щодо наявності підстав для задоволення позову ПрАТ «СК «Уніка» є правильними та підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За таких обставин, відповідно до статті 375 ЦПК України відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Носовим Олександром Миколайовичем залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Т.В. Крамаренко

П.П. Лисенко

Повний текст постанови складено 14 вересня 2021 року.