Справа № 182/1529/21
Провадження № 2/0182/1627/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.10.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Рунчевої О.В., секретаря - Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

12.03.2021 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною завою, мотивуючи наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_2 , яка за життя проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира за адресою - АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло видане Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням Нікопольської міської ради від 16.05.1996 року.

За життя ОСОБА_2 заповіту не склала, він є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті, інших спадкоємців немає.

На його звернення до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу, Максименко О .В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері від 01.03.2021 року, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2021 року з причини пропуску встановленого строку для прийняття спадщина.

Зазначає, що він не звертався до нотаріуса у встановлений строк, оскільки вважав, що прийняв спадщину після смерті матері фактично, так як проживав разом з нею однією сім`єю у її квартирі більше восьми років, тобто з весни 2012 року і до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав з нею спільний бюджет та турбувався про неї через її похилий вік та у періоди загострення її хвороби, хоча і був зареєстрований за іншою адресою.

Крім того, він здійснив всі необхідні дії по проведенню та організації похорон померлої матері за рахунок власних коштів.

На підставі викладеного, просить встановити факт його спільного проживання однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з весни 2012 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 08.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання (а.с. 28-29).

Ухвалою суду від 11.05.2021 року закрито підготовче засідання по даній справі, справу призначено до розгляду по суті ( а.с. 61)

У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача, згідно поданої заяви, просить справу розглядати за відсутності позивача та його як представника, на задоволенні позовних вимог наполягають (а.с. 62). Представник Нікопольської міської ради В. В. Гречишникова, згідно поданої заяви, просить справу розглядати без участі відповідача та прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства (а.с. 58).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , яка за життя проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7-9).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира за адресою - АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло видане Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням Нікопольської міської ради від 16.05.1996 року (а.с. 12,14).

За життя ОСОБА_2 заповіту не склала, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті, інших спадкоємців немає.

З копії спадкової справи № 13/2021, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та наданої приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О. В. на запит суду 07.05.2021 року вбачається, що позивач 01.03.2021 року звертався із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті матері (а.с. 39), однак Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини пропуску встановленого строку для прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи своє право на спадкування майна після смерті матері ОСОБА_2 , позивач зазначив, що він прийняв спадщину після смерті матері фактично, оскільки спільно проживав з нею однією сім`єю у її квартирі протягом більш як восьми років, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, крім того він здійснив всі необхідні дії по проведенню та організації похорон матері за рахунок власних коштів.

Так, згідно акту від 01.03.2021 року, затвердженого Головою правління ОСББ «Горлиця-1», у квартирі АДРЕСА_2 була зареєстрована на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Фактично з нею, без реєстрації, мешкав її син, ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що вона дуже хворіла. Він її і поховав. Вони жили однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет (а.с. 24).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно п. 21 Постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з весни 202 року та по ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач та його померла мати ОСОБА_2 , спільно проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Позивач також здійснива всі необхідні дії по проведенню та організації похорон померлої матері за рахунок власних коштів (а.с. 17-18).

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач дійсно спільно проживав з померлою матір`ю ОСОБА_2 однією сім`єю з весни 2012 року по день смерті матері тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою - АДРЕСА_1 , вів з померлою матір`ю спільне господарство, був пов`язаний сумісним побутом. Таким чином суд вважає що позивачем доведено факт спільного проживання з померлою матір`ю ОСОБА_2 належними та допустимими доказами.

Оскільки судом встановлено факт спільного проживання однією сім`єю позивача з померлою ОСОБА_2 з весни 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто понад п?ять років, тому суд вважає, що ОСОБА_1 набув право на спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємець четвертої черги за законом .

Судом не виявлено інших осіб, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , мають право на її обов`язкову частку, заявили будь-які вимоги щодо спадкового майна та мають вищий пріоритет на спадкування, тобто є спадкоємцями першої, другої або третьої черг спадкування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1216-,1218,1220-1223, 1258, 1264, 1268-1270, 1276, 1296 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради про встановлення факту спільного проживангня зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у період з весни 2012 року по день смерті ОСОБА_2 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Суддя: О. В. Рунчева