Справа № 501/3998/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, суддя Тюмін Ю.О.

Секретар судового засідання Неверовська Л.Ю.

Позивач: ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморськї міської ради Одеської області

Вимоги позивача:

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів на його утримання в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини.

Стислий виклад позиції позивача

Позиція позивача висловлена в судовому засіданні позивачкою та її представником, а також викладена позовній заяві, та полягає у таких аргументах:

- підставою для позбавлення відповідача батьківських прав є його ухилення від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини - не бачився з дитиною протягом останніх 10 років та не спілкується іншим шляхом, не цікавиться життям дитини, не бере участі в утриманні дитини і не бажає цього робити. Ще 10 років тому мати зверталася до нього для отримання дозволу на виїзд дитини за кордон і той надав такий дозвіл, однак попросив більше не турбувати його;

- позбавлення батьківських прав є санкцією до відповідача за ухилення від виховання дитини, що може підштовхнути батька з`явитися, загадати про дитину та почати брати участь в її вихованні. В такому випадку він зможе поновити свої батьківські права.

- крім того, при позбавленні відповідача батьківських прав буде непотрібна його згода на те, щоб зареєструвати місце проживання дитини, в майбутньому оформити дитині паспорт або ж вивезти її за кордон, що полегшить життя дитини та її матері.

Участь відповідача

Відповідач не висловив суду свою позицію. Незважаючи на вжиті судом заходи встановити теперішнє місце його проживання, в тому числі зареєстроване місце проживання не надалось можливим. Судові виклики здійснювалися шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у порядку, встановленому ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Суд розглянув справи за відсутності відповідача на підставі ч. 11 ст. 128, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Між сторонами існують сімейні правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі з 19.09.1992 р., що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 19.09.1992 р. (а.с. 13).

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13.01.2021 р. розірвано шлюб між сторонами (а.с. 90 - 91).

Відповідно до даних довідки, видної 03.11.2020 р. ОСББ «Затишок сервіс», позивачка ОСОБА_1 мешкає в АДРЕСА_1 зі своїм сином ОСОБА_4 (а.с. 17).

Обставини, що батько дитини - відповідач ОСОБА_3 протягом останніх 10 років не проживає разом з дитиною, не бачиться з нею та не бере участі в її вихованні та утриманні підтверджується дослідженими судом доказами.

Позивачка ОСОБА_1 була допитана в судовому засіданні за правилами допиту свідка та пояснила, що дитина росте без батька, вони не знають де він, якщо з`явиться, то зможе поновити свої права. Відповідач не допомагає їй утримувати дитину. Востаннє дитина бачила батька 10 років тому, тоді вона намагалася домовитися та впорядкувати їхні відносини, однак відповідач заявив, що в нього інше життя і не бажає, щоб його турбували. Відповідач не надсилає гроші, вона не зверталася за стягненням аліментів, оскільки сподівалася, що ситуація стабілізується. Без наявної згоди батька вона не змогла зареєструвати місце проживання дитини, не змогла вивезти дитину на відпочинок у Єгипет та не зможе оформити дитині паспорт.

Відомості за місцем проживання та навчання дитини свідчать про те, що в усіх справах дитини бере участь лише мати. Відомості про участь батька відсутні. Ці обставини підтверджуються даними:

- довідки за місцем проживання (а.с. 18);

- характеристики на дитину за місцем навчання (а.с. 21, 22);

- довідки за місцем спортивних занять дитини (а.с. 23, 25, 26);

- декларації про вибір лікаря (а.с. 24);

- даними висновку органу опіки та піклування (а.с. 81 - 88).

Водночас, відповідно до даних висновку органу опіки і піклування, ОСОБА_1 не надала підтверджень винної поведінки батька дітей щодо невиконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим зроблений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача при умові надання доказів безпідставного невиконання відповідачем батьківських обов`язків (а.с. 82)

Мотиви суду

Правовою підставою позову є положення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, відповідно до яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Судом встановлена відсутність обставин участі відповідача - батька дитини у виконанні своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Однак, термін ухилення передбачає винну поведінку, яка передбачає сукупність обставин: обізнаність батька про наявність дитини щодо якої існують обов`язки; можливість виконання таких обов`язків; невиконання таких обов`язків без поважних причин чи перешкод для цього.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Пленум) у п. 16 визначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а також навів перелік факторів, які можуть про це свідчити.

Однак, Пленум у цьому ж п. 16 містить застереження, що лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини.

Однак, позивач не надав докази на підтвердження винної поведінки відповідача чи свідомого нехтування ним своїми обов`язками, суду не надано доказів того, що відповідач будучи обізнаним про наявність в нього дитини, маючи можливість брати участь у вихованні дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків за відсутності поважних причин, які перешкоджають цьому. Тому ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків є недоведеним.

Більше того, суд звертає увагу, що відсутність виконання батьківських обов`язків не є безумовною підставою для позбавлення батьківських прав.

П. 2 ч. 1 ст. 164 СК передбачає лише підставу для позбавлення батьківських прав у вигляді ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, однак а ні ст. 164 СК, а ні інші акти законодавства не містять жодних вказівок на те, з якою метою (навіщо) такий захід є необхідний та може бути застосований судом.

Пленум в п. 15 лише містить застереження про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Конвенція про захист право людини і основоположних свобод вимагає, окрім законних підстав, також і наявність легітимної мети для здійснення втручання у право на повагу до приватного і сімейного життя:

«Стаття 8

Право на повагу до приватного і сімейного життя

1. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або длязахисту прав і свобод інших осіб.»

Суд не може позбавити особу батьківських прав тільки за неучасть батька у виконанні дитини, а може застосувати такий крайній захід тільки тоді, якщо таке втручання у право на повагу до приватного і сімейного життя здійснюється згідно із законом та необхідне для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Інститут позбавлення батьківських прав не повинен виконувати роль покарання батьків за невиконання своїх обов`язків, а може бути застосований виключно з метою захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Тому обов`язок позивача полягає в доведенні перед судом не тільки обставин невиконання батьком своїх обов`язків щодо виховання дитини, а й обставин, що позбавлення відповідача батьківських прав необхідне для досягнення легітимної мети.

Однак, позивачем не доведені такі обставини.

Суд критично оцінює і не приймає до уваги посилання позивачки на те, що позбавлення відповідача батьківських прав дасть можливість матері не отримувати дозвіл батька зареєструвати місце проживання дитини.

П. 18 Розділу «Реєстрація місця проживання» Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМ України від 02.03.2016 р. № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Таким чином, позбавлення відповідача батьківських прав не є єдиним способом здійснити реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька.

Питання виїзду дитини за кордон врегульоване ч. 5 ст. 157 СК України, і також не ставиться в залежність від позбавлення батьківських прав.

Судом встановлено невиконання відповідачем своїм батьківських обов`язків щодо виховання дитини, однак позов в цій частині не може бути задоволений через недоведеність ухилення відповідача від виконання цих обов`язків, а також через не доведення наявності легітимної мети, для досягнення якої особа має бути позбавлена батьківських прав.

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частина 2 ст. 182 СК України встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також зазначені положення СК України позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та мають бути задоволені.

Судовий збір в розмірі 840,80 грн., сплачений позивачем при пред`явленні позову в порядку ст. 141 ЦПК України має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 264- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморськї міської ради Одеської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти щомісячно на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі позову 25.11.20 р. і до повноліття дитини.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморськї міської ради Одеської області) про позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_4 ), останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.О.Тюмін