Справа № 263/876/21
Провадження № 2/266/969/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Д`яченко Д.О., за участю секретаря судового засідання Сологуб Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, третя особа: Центр надання адміністративних послуг про визнання відмови в прийнятті заяви про приватизацію квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою у якій просили визнати протиправною відмову Маріупольської міської ради від 7.12.2020 року щодо приватизації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 в частині ненадання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ордеру на вказане жиле приміщення та зобов`язати Маріупольську міську раду провести дії по приватизації вказаної квартири на ОСОБА_1 у відповідності до п. 18 Наказу МЖКГ України від 16.12.2009 року "Про затвердження Положення про прядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" за відсутності ордеру на дане жиле приміщення.

В обґрунтування позовної заяви, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивачка зазначає, що 11.01.1982 року, мешкаючи однією сім`єю ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_4 , отримали ордер АДРЕСА_2 , яка належить до державного житлового фонду. У січні 1982 року вселилися у вказану квартиру, що підтверджується копією особового рахунку на квартиру. 04.06.1982 року шлюб між подружжям розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_5 , яка постійно проживала у вищевказаній квартирі з матір`ю та братом. ОСОБА_3 після розірвання шлюбу виселився з квартири та знявся з реєстрації. 22.11.2003 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище. 10.11.2020 року рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя ОСОБА_4 визнаний безвісно відсутнім. В листопаді 2020 року на підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" подано до Центра надання адміністративних послуг заяву про оформлення свідоцтва про право власності на дану квартиру. Листом від 07.12.2020 року було відмовлено в оформленні свідоцтва про право власності на данку квартиру у зв`язку з відсутністю ордеру на квартиру, який було втрачено житлово-експлаутаціонною конторою. У зв`язку з чим, просить зобов`язати Маріупольську міську раду провести дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 у відповідності до п.18 Наказу МЖКГ України від 16.12.2009 року "Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" за відсутності ордеру на дане жиле приміщення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.05.2021 року цивільну справу направлено за підсудністю до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Ухвалою від 15.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

02.09.2021 року на адресу суду надійшов відзив на заяву про уточнення позовних вимог представника департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, у якому зазначено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації. Повноваження щодо підготовки та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках покладено на Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради. Рішення про передачу у власність квартири приймається Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради. Пунктом 18 Положення «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» передбачено вичерпний перелік документів, на підставі яких проводиться підготовка та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир. Відповідно до цього Положення, громадянин подає до органів приватизації, окрім інших документів, копію ордеру на жиле приміщення. Листом від 07.12.2020 ОСОБА_1 , було роз`яснено, що свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 буде оформлено департаментом у разі надання повного пакету документів, оформлених належним чином відповідно до переліку документів зазначених в Пункті 18 Положення. Зокрема, згідно з вищевказаним листом зазначається, що позивачем не надано до органу приватизації копію ордеру на жиле приміщення. У листопаді 2020 року позивач звернулася до ЦНАПу з заявою та пакетом документів з питання оформлення свідоцтва про право власності на квартиру. Листом управління міського майна Департаменту по роботі з активами від 07.12.2020 року №26.7.2-69828-26.7.1 їй було роз`яснено, що оформленню свідоцтва про право власності на квартиру має передувати надання повного пакету документів. Зазначають, що позивачем помилково розцінено лист, як відмову у приватизації квартири, оскільки ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» чітко встановлені випадки відмови у приватизації. Даний лист є повідомленням заявника про неможливість здійснити приватизацію житлового фонду. Вказують, що позивачами помилково було обрано даний спосіб захисту, варто було зазначити, що у разі наявності судового рішення про визнання права користування житловим приміщенням за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачі не позбавлені право звернутися до органу приватизації стосовно оформлення свідоцтва про право власності на відповідну квартиру. Позивачка ОСОБА_2 народилася після отримання ордеру та її не було зазначено в ордері. У зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 09.09.2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Кір`якова Н.П. надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до судового засідання не з`явились, у позовній заяві зазначили про розгляд справи без їх участі, за участі представника.

Представник відповідача Маріупольської міської ради до суду не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради надав заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без участі представника.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до листа управління міського майна департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради від 07.12.2020 року за №26.7.2-69828-26.7.1 ОСОБА_1 повідомлено, що свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 буде оформлено департаментом у разі надання повного пакету документів.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації м. Маріуполя Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5 , про що складено актовий запис №838. Батьками відповідно до свідоцтва є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №953, 22.11.2003 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб.

Відповідно до договору про надання послуг з утримання будинку, прибудови та прибудинкової території від 30.11.2017 року укладеного між директором ККА УК "Приморська" та ОСОБА_1 останній згідно договору надаються послуги по утриманню будинку.

Згідно додаткового списку ККП УК "Приморська" у кв. АДРЕСА_1 мешкають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.11.2020 року справа №266/6375/19 визнано ОСОБА_4 визнано безвісно відсутнім.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 30.11.2020 року за № 178550 за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 30.11.2020 року за № 178555 за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована ОСОБА_2 .

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

За змістом ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно з п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженому наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 р., №396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подається, зокрема, ордер про надання жилої площі.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Таким чином, право на приватизацію мають, зокрема, особи, котрі мешкають в квартирах багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст.ст. 51, 58 ЖК, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» розділ IV ст.ст.69-72, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Згідно з ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п.2 ст.2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи, що позивачка мешкає в квартирі на законних підставах на умовах найму, являється квартиронаймачем спірного житлового приміщення та єдиною особою, зареєстрованою в ньому на протязі тривалого часу, а саме з 28.01.1982 року, суд вважає, що відсутність ордеру не може позбавити її можливості реалізувати своє право на приватизацію та приходить до висновку про необхідність визнання за ОСОБА_1 права на приватизацію займаного житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється па засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з положень законодавства, а саме п.18 Положення №396 з урахуванням змісту п.69 постанови №470, сама по собі наявність чи відсутність ордера на житлове приміщення в пакеті документів, які подаються громадянином для приватизації житла, не може бути єдиною і остаточною причиною відмови у визнанні права громадянина на приватизацію на тій підставі, що відповідно до п.68 постанови №470 ордер дійсний лише протягом 30 днів з дня його видачі.

З моменту реєстрації позивачки в спірній квартирі її право на користування житловим приміщенням ніким, в тому числі відповідачами не оскаржувалось та доказів такого оскарження суду не надано. Із позовними вимогами до суду про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідачі не звертались.

Згідно наданих стороною позивача доказів, ОСОБА_1 являється наймачем спірного житлового приміщення та зареєстрована в ньому з 1982 року, отже на законних підставах користується житлом.

Також є хибними посилання відповідача на те, що лише ордер являється підставою для вселення.

Пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Принцип пропорційності у розумінні Європейській суд з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо того, що лист Управління міського майна департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради від 07.12.2020 року за №26.7.2-69828-26.7.1 стосовно оформлення свідоцтва про право власності на квартиру лише за наявності копії ордеру, є повідомленням, а не відмовою, оскільки, діючим законодавством не передбачено надання на звернення громадянина до уповноваженого органу з питань приватизації - повідомлення.

Згідно положень частини 10 статті 8 у прив`язці до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому посилання відповідача на те, що позивач не має права на приватизацію згідно з положенням ст.58 Житлового Кодексу України, оскільки не надано ордеру, є безпідставним.

Таким чином, дії Маріупольської міської ради порушують конституційне право ОСОБА_1 на приватизацію житла у встановленому законом порядку.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви та зобов`язання міської ради провести дії по приватизації на ім`я ОСОБА_1 за відсутності ордеру на жиле приміщення.

Питання щодо стягнення сплаченого позивачем судового збору судом не вирішується, оскільки даної позовної вимоги не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 15,16 ЦК України, ст. 9 ЖК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у МЮ України 29.01.2010 року за № 109/17404, ст. 12, 76, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, третя особа: Центр надання адміністративних послуг про визнання відмови в прийнятті заяви про приватизацію квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Зобов`язати Маріупольську міську раду провести дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , у відповідності п. 18 Наказу МЖКГ України від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будників), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності ордера на жиле приміщення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 20.09.2021 року.

Суддя Д`яченко Д. О.