ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/3164/15

провадження № 22-ц/4809/1485/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Карпенко О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

зацікавлена особа Класичний приватний університет,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2021 року у складі судді Галагана О.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строкуна пред`явлення виконавчого документу до виконання, а саме виконавчого листа № 404/3164/15-ц від 01.08.2017 виданого на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2017 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Класичного приватного університету про зобов`язання змінити формулювання підстав звільнення.

В обгрунтування заяви зазначав, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2015 визнано незаконним його звільнення з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені В. Сташина Класичного приватного університету з 18.05.2015 за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Зобов`язано Класичний приватний університет змінити формулювання причини звільнення з п. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 1 ст. 39 КЗпП України.

01.08.2017 апеляційним судом Кіровоградської області ухвалено рішення, яким рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року змінено та викладено резолютивну частину змінивши формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені ОСОБА_2 приватного університету з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, вказавши причиною звільнення порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, згідно ч. 1 ст. 39 КЗпП.

Скаржник вказував, що 05.05.2021, за заявою свого представника, він отримав копію рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2017 та оригінал виконавчого листа № 404/3165/15-ц, в якому зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 01.08.2020.

Зазначає, що не був обізнаний про невиконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2017, оскільки справою на той час займався його адвокат, з яким був укладений договір та якому він доручив представляти його інтереси, а останній не виконав свої обов`язки та не звернувся до суду для отримання оригіналу виконавчого листа, а судом в свою чергу не було направлено рекомендованим поштовим відправленням оригінал виконавчого листа позивачу.

Також зазначав, що у встановлений законом строк з 01.08.2017 01.08.2020 він не мав можливості проконтролювати процес виконання рішення та отримання особисто оригіналу виконавчого листа, оскільки в період з 02.10.2017 по 24.04.2018 працював у Київському міжнародному університеті та мешкав в м. Києві. З 25.04.2018 по 20.06.2019 року був призначений на посаду радника уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Після чого з 10.10.2019 по 30.09.2020 працював в університеті імені ОСОБА_3 та мешкав на той час в м. Дніпрі, що підтверджується копією з його трудової книжки. Також, у період з 18.03.2019 по 01.04.2019 був госпіталізований до КНП «Кіровоградської обласної лікарні Кіровоградської обласної ради» та перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичною карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4787 та листком непрацездатності.

Крім того, скаржник посилався на Постанову Кабміну України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», якою на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Оскільки, станом на 05.05.2021 рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2017 Класичним приватним університетом рішення суду в добровільному порядку невиконане, просив визнати причину пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання поважною, оскільки невиконання рішення суду зумовить порушення прав та законних інтересів позивача та в подальшому вплине на його трудові та пенсійні відносини.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 404/3164/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Класичного приватного університету про зобов`язання змінити формулювання підстав звільнення відмовлено.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 вказує, що ухвала суду є незаконною, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а відтак такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема зазначає, що суд не врахував, що заявником в своїй заяві зазначалось та надавались підтвердження вказаним обставинам, що у встановлений законом строк з 01.08.2017 - 01.08.2020 ОСОБА_1 не мав можливості проконтролювати процес виконання рішення та отримання особисто оригіналу виконавчого листа.

Крім цього, судом не взято до уваги той факт, що у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, із урахуванням епідемічної ситуації та відповідно до Постанови КМУ від 20 травня 2020 року в регіонах був встановлений карантин. Оскільки, Кіровоградська область входила до числа тих регіонів, в яким були карантині обмеження, ОСОБА_1 мав обґрунтоване побоювання, щодо безпеки свого здоров`я.

Зазначає, що на підтвердження того, що Класичним приватним університетом рішення апеляційного суду в добровільному порядку невиконане, свідчить те, що з ним не здійснено остаточний рахунок та невнесені зміни в трудову книжку. Лише 28.05.2021 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що відповідачем на виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2017 було винесено Наказ від 15.08.2017 №108/2 про скасування Наказу №35-к від 21.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 18.05.2015 з ініціативи працівника (ст. 39 КЗпП України) та звільнено ОСОБА_1 18.05.2015 з ініціативи працівника (ст. 39 КЗпП України) у зв`язку з порушенням власником законодавства про працю.

Зауважила, що 28.05.2021 скаржником отримано Наказ від 15.08.2017 №108/2, проте вважає вказаний наказ фіктивним, та таким що складено відповідачем лише для штучного створення доказів для суду на нібито виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2017, з метою позбавити скаржника права на поновлення строку дії виконавчого листа, оскільки жодного разу на спростування вказаних ОСОБА_1 тверджень відповідач не надав вищевказаний наказ.

Також, вважає, що у відповідача було достатньо часу для того, щоб виконати в добровільному порядку рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2017, але лист з проханням негайно з`явитись для внесення запису до трудової книжки ОСОБА_1 отримав лише 28.05.2021, тобто вже після подання заяви до суду про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, що свідчить про те, що відповідач до цього часу не мав наміру виконувати зазначене рішення суду.

Також, дані ПФ України свідчать та підтверджують, що рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2017 невиконане, зміни в Наказ №35-к від 21.02.2017 не внесені, у період 2017 року дохід позивачем не отримано та відрахувань не було, що підтверджується даними з ПФУ.

Звертає увагу, що лише 05.05.2021 ОСОБА_1 було отримано копію рішення апеляційного суду Кіровоградської області та оригінал виконавчого листа № 404/3165/15-ц по справі, тобто вже після закінчення строку на його пред`явлення, а тому це є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Представник скаржника просила скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник зацікавленої особи ОСОБА_5 зазначав, що рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2017 Класичним приватним університетом виконане добровільно до пред?явлення виконавчого листа до виконання. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а ухвалу суду першої інстанції обгрунтованою та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до Класичного приватного університету про зобов`язання змінити формулювання підстав звільнення - задоволено в повному обсязі. Визнано звільнення ОСОБА_1 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені ОСОБА_2 приватного університету з 18.05.2015 року за прогул без поважних причини за п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним. Зобов`язано Класичний приватний університет змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені ОСОБА_2 приватного університету з п. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 1 ст. 39 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2017 року апеляційну скаргу Класичного приватного університету задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року змінено, виклавши резолютивну частину наступним чином. Змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені ОСОБА_2 приватного університету з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, вказавши причиною звільнення порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, згідно ч. 1 ст. 39 КЗпП України.

Рішення суду набрало законної сили, у зв`язку із чим було видано виконавчий лист.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, представник Класичного приватного університету подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення суду Класичний приватний університет бажає виконати в добровільному порядку, а тому підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання судом не встановлено.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підпри-ємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За нормами ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист може бути пред`явлений до примусового виконання органу державної виконавчої служби протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання, а про стягнення періодичних платежів протягом усього періоду, на який присуджені платежі ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач, який пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, може звернутися із заявою до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання про поновлення пропущеного строку. Така заява розглядається судом у десятиденний строк (ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження») і за наслідками розгляду постановляється відповідна ухвала.

У разі пропуску строку давності пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин він може бути поновлений, якщо інше не встановлено законодавством. Поважними причинами визнаються такі обставини суб`єктивного і об`єктивного характеру, які перешкодили стягувачу вчинити у встановлений строк дії по пред`явленню виконавчого документа до виконання. Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не встановлено.

Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливостіподати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

З матеріалів справи вбачається, що рішення апеляційного суду набрало законної сили 01.08.2017, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 01.08.2020, таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа по даній справі, станом на час звернення із заявою, закінчився.

Як на підставу для поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання представник ОСОБА_1 посилався на введення Урядом з 12 березня 2020 року карантиних обмежень, а також на те, що з 01.08.2017 - 01.08.2020 років він не мав можливості проконтролювати процес виконання рішення, оскільки в цей період працював та мешкав в м. Києві, а потім в м. Дніпрі, що підтверджується копією з його трудової книжки.

Колегія суддів вважає, що зазначені скаржником підстави свідчать про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів України установив з 12 березня 2020 року на усій території України карантин та введено, з урахуванням подальших змін, відповідні заборони та обмеження.

Звертаючись до суду із вказаною заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання заявник посилався на об`єктивну ситуацію, пов`язану із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) та обмеженнями у зв`язку з карантинними заходами, установленими постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», що позбавило його можливості своєчасно подати вказану заяву.

Посилення цих заходів, зокрема щодо обмеження руху громадського транспорту, переведення працівників підприємств на дистанційний режим роботи, тощо, припало на кінець строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Посилання суду першої інстанції на те, що заявник не вчиняв вказані дії протягом тривалого часу, а тому зазначені ним доводи є безпідставними, колегія суддів вважає помилковими, оскільки неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк зумовлена обмеженнями, установленими постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», тому колегія суддів вважає поважними причинами пропуску такого строку.

Дана позиція узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, котрий зокрема в справах «Шмалько проти України» від 20.07.2004 зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень.

Якщо тлумачити статтю б як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю за їх виконанням.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду на постановлення нового судового рішення про задоволення заявиу і поновлення ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа № 404/3164/15-ц від 01.08.2017.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити. Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа № 404/3164/15-ц від 01.08.2017.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженю в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2021 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Л.М. Дьомич

О.Л. Карпенко