справа № 489/5329/19 провадження №2/489/126/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Сухно А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особі Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини,

встановив:

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею як матір`ю, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.09.2013 з відповідачем перебувала в шлюбі, який розірвано рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 21.06.2018. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу і по теперішній час проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Так як на дату звернення до суду сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини, позивач звернулася до суд з вказаним позовом.

26.06.2020 відповідач надав відзив на позов в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві вказав, що він забезпечений власним житлом, має постійний дохід, роботу, працюючи на посаді директора ТОВ «Абадон-Строй». Крім того, здійснював оплату на навчання доньки в школі раннього розвитку «Азбука Успіху» та приймає активну участь у житті дитини, а також має усі необхідні умови для повноцінного виховання доньки.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.04.2020 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Службу у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради.

Ухвалою суду від 15.03.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 28.09.2021, про яке учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, сторони і третя особи не з`явилися.

Представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, задовольнити позовні вимоги.

Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Із змісту позовної заяви вбачається та встановлено судом, що з 14.09.2013 сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 21.06.2018.

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Із змісту позову вбачається, що дитина проживає разом з позивачем, що відповідачем у відзиві на позов не оспорюється.

Згідно висновку Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 30.08.2021 3 6104/02.02.01-22//21 орган опіки та піклування вважає доцільним визначення місця проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 .

З висновку вбачається, що обоє батьків приймають активну участь у вихованні та розвитку дитини, а також її навчанні. Обоє батьків матеріально забезпечені та піклуються про дитину.

Службою у справа дітей було обстежено житло обох сторін та встановлено, що квартири в яких вони проживають чисті, із сучасним ремонтом, наявна необхідна побутова техніка. В обох квартирах є кімната для дитини, в якій наявне дитяче ліжко, шафа, письмовий стіл, стілець, іграшки та книжки за віком.

Із висновку також вбачається, що мати не проти спілкування батька з донькою. Щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_2 проти цього, оскільки він активно приймає участь у вихованні дитини, 2-3 дні на тиждень дівчина проживає в нього, він купує їй речі.

Так як батько до суду із зустрічним позовом не звертався, підстави для відбирання дитини від матері не виявлено, тому комісією з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради вирішено за доцільне визначити проживання дитини разом з матір`ю.

Факт активної участі обох батьків у вихованні та розвитку дитини, а також її навчанні підтверджується і наданими сторонами доказами.

Із наданих сторонами свідоцтв про реєстрацію шлюбу встановлено, що кожна із сторін створили власну нову сім`ю.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правового регулювання.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.01.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини .

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

З матеріалів справи вбачається, що як в матері, так і в батька створено належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, підстав які б перешкоджали проживанню дитини з матір`ю чи батьком, фахівцями служби у справах дітей не виявлено, дитина однаково любить як батька так і матір, батьки приймають активну участь у вихованні та навчанні дитини.

Враховуючи вищевикладене та те, що дитина проживає з матір`ю, де відвідує навчальний заклад, суд погоджується із висновком органу опіки і піклування та враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини з матір`ю, що не впливає на реалізацію батьком своїх прав щодо участі у вихованні дочки її гармонійного психологічного розвитку.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн., витрати на оплату якого понесено позивачем при зверненні до суду.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 1;

третя особа Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул.Інженерна,1.

Повний текст судового рішення складено 29.09.2021.

Суддя І.В.Коваленко