Справа № 457/427/21
провадження №2/457/188/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Юркевич Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович.

Позовна заява мотивована тим, що 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 17834 про стягнення з Боржника ОСОБА_1 (надалі - позивач) на користь стягувача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (надалі- відповідач) заборгованості за кредитним договором № 001-13000-240413 від 24 квітня 2013 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22 травня 2020 року по 31 січня 2021 року. Сума заборгованості становить 34638,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 28088,00 грн.; простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом у розмірі 11550,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 35138,00 грн. Про вказаний вище виконавчий напис позивач вказує, що дізнався у березні 2021 року, після отримання від приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського О.В. постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 березня 2021 року та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 64661274, що було розпочате на підставі заяви стягувача про примусове виконання рішення № 04.02/21-1286 від 04 лютого 2021 року та виконавчого напису № 17834, вчиненого 01 лютого 2021 року. З оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса, який наявний в матеріалах виконавчого провадження, йому стало відомо, що такий був здійснений нотаріусом у зв`язку із невиконанням мною Кредитного договору від № 001-13000-240413 від 24 квітня 2013 року укладеного з ПАТ «Дельта Банк». Крім цього, з того ж вищезгаданого виконавчого напису позивач з`ясував, що ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги на підставі Договору №2251/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21.05.2020 року, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Зміст вищевказаного договору позивачу невідомий, про такий договір позивач ніколи не повідомлявся, тому позивач нічого не знав про вищевказане відступлення права вимоги. Відомості про боржника ОСОБА_1 , зазначені нотаріусом у виконавчому написі, є неправдивими за не відповідають дійсності, зокрема, про місце проживання: АДРЕСА_1 та місце роботи: ТзОВ «Універсальна колекторська група», та спростовуються довідками про реєстрацію місця проживання, довідкою від роботодавця про основне місце роботи боржника та копією трудової книжки позивача. Разом із тим, на підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським О.В. 01 березня 2021 року було відкрите виконавче провадження (ВП № 64661274), і звернуто стягнення на доходи позивача (боржника) у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії та інших його доходів. Крім цього, незважаючи на те, що позивач зареєстрований та проживає у Львівській області, а на території міста Києва він не має ні місця роботи, ні майна, ні місця проживання, однак безпідставно виконавче провадження відкрито приватним виконавцем, юрисдикція котрого поширюється виключно на місто Київ. Вважає, що при вчинені виконавчого напису приватний нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису у зв`язку з тим, в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем взагалі мав місце, а також суми відсотків, зазначені у виконавчому написі, є безспірними та чи не пропущено встановленого законом трирічного строку для звернення з вимогами до боржника. При винесенні виконавчого напису, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норму закону. Всі розрахунки здійснені у виконавчому написі зроблені відповідачем одноособово без врахування думки та позиції позивача. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мали бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Таким чином нотаріус повинен був упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимог стягувача з підписом боржника про його отримання. Просить визнати виконавчий напис № 17834, вчинений 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 001-13000-240413 від 24 квітня 2013 року у розмірі 35138,00 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, вказав, що позов підтримує у повному обсязі та просить позовні вимоги задовольнити.

У судове засідання інші учасники розгляду справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 17834 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 001-13000-240413 від 24 квітня 2013 року.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 22 травня 2020 року по 31 січня 2021 року.

Сума заборгованості становить 34638,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 28088,00 грн.; простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом у розмірі 11550,00 грн.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 35138,00 грн.

Про вказаний вище виконавчий напис позивач дізнався у березні 2021 року після отримання від приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського О.В. постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 березня 2021 року та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 64661274, що було розпочате на підставі заяви стягувача про примусове виконання рішення № 04.02/21-1286 від 04 лютого 2021 року. та виконавчого напису № 17834, вчиненого 01 лютого 2021 року.

З оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса, який наявний в матеріалах виконавчого провадження, вбачається, що такий був здійснений нотаріусом у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 . Кредитного договору від № 001-13000-240413 від 24 квітня 2013 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги на підставі Договору №2251/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21 травня 2020 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».

Відомості про боржника ОСОБА_1 , зазначені нотаріусом у виконавчому написі, є неправдивими за не відповідають дійсності, зокрема, про місце проживання: АДРЕСА_1 та місце роботи: ТзОВ «Універсальна колекторська група», та спростовуються довідками про реєстрацію місця проживання (№ 3 від 17 березня 2021 року, № 17 від 22 березня 2021 року), довідкою від роботодавця про основне місце роботи боржника (№41 від 19 березня 2021 року) та копією трудової книжки позивача.

Разом із тим, на підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським О.В. 01.03.2021 року було відкрите виконавче провадження (ВП № 64661274), і звернуто стягнення на доходи позивача (боржника) у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії та інших його доходів. Крім цього, незважаючи на те, що позивач зареєстрований та проживає у Львівській області, а на території міста Києва він не має ні місця роботи, ні майна, ні місця проживання, однак безпідставно виконавче провадження відкрито приватним виконавцем, юрисдикція котрого поширюється виключно на місто Київ.

Вважаю, що при вчинені виконавчого напису приватний нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису у зв`язку з тим, в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем взагалі мав місце, а також суми відсотків, зазначені у виконавчому написі, є безспірними та чи не пропущено встановленого законом трирічного строку для звернення з вимогами до боржника. При винесенні виконавчого напису, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норму закону. Всі розрахунки здійснені у виконавчому написі зроблені відповідачем одноособово без врахування думки та позиції позивача. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мали бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Таким чином нотаріус повинен був упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимог стягувача з підписом боржника про його отримання.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат»у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, постанову Кабміну № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адмінсуду від 01 листопада 2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати ВСУ від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р.

З огляду на викладене, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Одночасно у виконавчому написі не вказано, що кредитний договір № 001-13000-240413 від 24 квітня 2013 року, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, є нотаріально посвідчений.

Окрім того, як зазначалось вище, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»).

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).

Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №2 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджувати факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

У зв`язку з наведеним, вважаю, що у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Крім цього, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і, на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

Таким чином невідомо, чи при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача виписку з рахунка позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості, або первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому невідомо чи були у нотаріуса беззаперечні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем, зазначений у написі, нараховані відсотки, є безспірними.

Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису № 17834 не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 не отримував жодної письмової вимоги (повідомлення) від ПАТ «Дельта Банк», а тому не має будь-якої інформації зі сторони банку щодо кредитних зобов`язань позивача. У матеріалах справи відсутнє підтвердження, що ОСОБА_1 мав можливість погасити заборгованість за кредитним договором та можливість оспорити вимоги ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», або ж виконати їх. З наведеного випливає, що сума заборгованості є спірною.

Отже, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», Глави 16 Наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 17834, вчинений 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 001-13000-240413 від 24 квітня 2013 року у розмірі 35138,00 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Суддя: В. І. Марчук