КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 945/161/20-ц Головуючий у І інстанції Литвинова І.В.
Провадження № 22-ц/824/9259/2021 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Наталя Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

у лютому 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати виконавчий напис № 30493, вчинений від 11 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 23 656,44 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову вказував, що він не укладав кредитних договорів з відповідачем, не отримував від нього жодних повідомлень з вимогами, приватний нотаріус видав виконавчий напис за кредитним договором не посвідченим нотаріально, ним не було перевірено безспірність заборгованості.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2021 рокув задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, а також вирішити питання про розподіл судових витрат у справі.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що не погоджується із висновками суду першої інстанції про не доведення позивачем своїх вимог. Вважає, що саме відповідач повинен був подати докази безспірності заборгованості. Однак, відповідачем заперечень, відзиву на позовну заяву ні до суду, ні позивачу не подано. Судом не було вжито заходів для з`ясування вказаних обставин, не витребувано документів, які були подані нотаріусу для вчинення виконавчого напису.

Відзивів на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому частиною 1 статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення першої інстанції.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач - ТОВ «ФК «Аланд» свого представника для участі в судовому засіданні не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляла.

Керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 11 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. вчинено виконавчий напис № 30493 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 23 656, 44 грн. та витрат на вчинення виконавчого напису у розмірі 300, 00 грн.

16 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. на підставі виконавчого напису № 30493 від 11.12.2019 року відкрито виконавче провадження № 60988002.

Також, у межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем Булахевічем С. В. видано постанову від 16 січня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів фактичними даними переконливості своїх вимог, наведені у позові обґрунтування зводяться до загальних тверджень про порушення порядку вчинення виконавчого напису, не містять фактичних даних, а також доказів, які б дозволили суду дійти висновку про те, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусом не перевірялась безспірність заборгованості та така є спірною. Не можливим є також перевірка судом доводів позивача про те, що сума заборгованості визначена з порушенням позовної давності.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус Хара Н.С. не перевірила наявності або відсутності спору між сторонами щодо заборгованості, а також підтвердження направлення ТОВ «ФК «Аланд» письмової вимоги на адресу боржника. Вказував також, що між ним та ТОВ «ФК «Аланд» відсутні кредитні правовідносини.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із поданих ОСОБА_1 суду доказів, а саме постанов приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. від 16.01.2020 року у виконавчому провадженні №60988002 про відкриття виконавчого провадження, а також про стягнення основної винагороди та мінімальних витрат виконавчого провадження, неможливо встановити факти, на які позивач посилається в обґрунтування заявленого позову.

З матеріалів справи вбачається, що разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про витребування доказів у приватного нотаріуса Хари Н.С., зокрема виконавчого напису та документів, на підставі яких його було видано. (а.с. 9)

Частинами першою, другою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Ухвалою Печерського районного суду від 03 березня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні заяви про витребування доказів з огляду на не зазначення заявником обставин, які унеможливили самостійне отримання доказів ним або його представником, а також відсутності доказів вжиття таких заходів.

Відповідно до положень частини 7 статті 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги щодо покладення обов`язку доказування виключно на відповідача та безпідставне невжиття судом заходів для з`ясування обставин, що мають значення у справі шляхом витребування доказів, не ґрунтуються на вимогах процесуального законодавства та не можуть бути взяти до уваги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, враховуючи те, що позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог щодо порушення приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису належних та допустимих доказів не подано.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст. 375 ЦПКУкраїни необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 09 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.