Справа № 216/3311/20
Провадження 2/216/566/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 вересня 2021 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - Сидорака В.В.

за участю секретаря судового засідання - Балі А. І.,

позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

представника третьої особи Виконавчого комітету Центрально-Міської в місті Кривому Розі ради - Рассомаха С. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третьої особи виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті Кривому Розі ради про позбавлення батьківських прав.

Стислий виклад позиції позивачки.

Для малолітнього ОСОБА_3 позивачка по справі є рідною тіткою. Малолітній ОСОБА_3 проживає в сім`ї позивачки та перебуває на її повному утриманні.

Відповідачка по справі є рідною сестрою позивачки, яка не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_3 . На протязі п`яти місяців вона проживала разом з дитиною, а на прикінці лютого 2020 року залишила сина на бабусю дитину ОСОБА_5 . Згодом зателефонувала позивачці і сказала, щоб вона забрала дитину до себе. З 03.03.2020 року, племінник постійно проживає з позивачкою та її сім`єю та знаходиться на її повному утриманні.

Відповідачка життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає, бродяжить, додому не приходить по декілька тижнів, періодично вживає наркотичні засоби і спиртні напої. За весь час знаходження дитину у позивачки, відповідачка провідувала його 2-3 рази, при цьому перебувала в стані алкогольного сп`яніння, влаштовувала скандали, кричала, порушувала спокій мешканців будинку. В зв`язку з чим викликався наряд поліції.

21.04.2020 року відповідачка написала нотаріально посвідчену заяву про передачу позивачці на виховання своєї дитини.

Відповідачка страждає хронічними психічними розладами, у зв`язку чим неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні у комунальному підприємстві «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР і Територіальному медичному об`єднанні «Психіатрія» у м. Києві.

Вважає, що відповідачка ухиляється від виховання малолітньої дитини, не виявляє щодо неї батьківського піклування, не забезпечує йому необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною, не надає матеріального утримання, якого потребує дитина, свідомо нехтує своїми обов`язками.

Позивачка вимушена вирішувати питання позбавлення відповідачки батьківських прав оскільки не має юридичних прав представляти інтереси дитини і захищати його права, не може звернутися в державні органи для оформлення соціальної допомоги на дитину, стягнення аліментів. Мати дитини будь-якої допомоги дитині не надає.

За вказаних обставин просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та суду пояснила, що разом з нею проживає малолітній син відповідачки по справі з п`ятимісячного віку десь з березня 2019 року. Така ситуація склалась через те, що її сестра не виконує батьківських обов`язків. Дитина потрапила до позивачки після того як сестра залишила дитину з матір`ю, а згодом зателефонувала позивачці та попросила побути з її сином один день, оскільки вона має намір відпочити. В зв`язку з цим позивачка забрала племінника до себе. Однак через добу сестра не повернулась тому її сини залишився у позивачки, при цьому в ночі її телефонували працівники поліції повідомивши, що ОСОБА_2 помістили в психіатричну лікарню. Десь через один тиждень, їй зателефонував лікар та повідомив, що ОСОБА_2 втекла з лікарні. Після цього в телефонному режимі вона розмовляла з ОСОБА_2 і та повідомила, що перебуває в м. Одеса. Десь через один місяць, можливо півтора, ОСОБА_2 повернулась до дому та забрала сина.

Згодом, десь через один тиждень малолітній ОСОБА_3 знову опинився в позивачки, за яких обставин це відбулось вона не пам`ятає, але про це попрохала відповідачка. Також зазначає, що відповідачка давала їй гроші для утримання сина. Спочатку передала її банківську картку на які здійснювались соціальні нарахування на дитину. З такої картки на протязі трьох місяців, позивачка знімала кошти для утримання дитини, орієнтовно у розмірі 3600 грн. Згодом відповідачка заблокувала банківську картку. Однак, за деякий час така банківська картка була розблокована позивачкою самостійно, після чого вона зняла з картки грошові кошти. Відповідачка на протязі усього часу перебування сина у позивачки постійно відвідує його, близько двох разів на тиждень. Періодично дає кошти на утримання сина, приносить подарунки та їжу. Під час відвідування сина, прогулюється з ним. Відповідачка намагалася забрати сина із собою, однак позивачка цього не дозволила. 29.09.2020 року за рішенням опікунської ради, неповнолітній ОСОБА_3 був тимчасово переданий на виховання позивачки. Позивачка вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина, оскільки остання неналежно виконує свої батьківські обов`язки.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідачка заперечує проти позовної заяви, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснила, що в березні 2019 року вона залишила дитину на одну добу своїй сестрі, позивачці по справі, однак у вечір цього дня працівники поліції скерували її в психіатричну лікарню, з якої вона втекла через декілька днів. Також зазначає, що вона надавала позивачці по справі повноваження на виховування її дитини, написавши відповідну заяву у нотаріуса. Таку заяву написала бо розуміла, що в цей час у неї незадовільний психічний стан здоров`я. Разом з цим вона передала позивачці банківську карту на яку надходили кошти на дитину у розмірі близько 3600 грн., при цьому постійно відвідувала сина, купляла йому продукти харчування та іграшки, та з дозволу сестри гуляла з ним. Оскільки, через деякий час позивачка відмовилась повернути сина, вона заблокувала належну їй банківську карту на які перераховувались кошти на дитину, маючи намір таким чином повернути сина. Кошти за цей період поклала на депозитний рахунок, близько 10000 грн.

На сьогоднішній день вона вийшла заміж та народила іншу дитину, яку виховує разом із чоловіком, стоїть на обліку у лікаря психіатра та приймає необхідні препарати для лікування свого психічного здоров`я.

Стислий виклад позиції третьої особи.

Представник третьої особи вимоги позовної заяви підтримала зазначивши, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в зв`язку з чим органом опіки та піклування, на підставі поданих позивачкою документів, було надано висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Зазначає, що відповідачка не виконує батьківських обов`язків, до того як вийшла заміж вела аморальний спосіб життя, є психічно хворою особою через що може спричинити шкоду дитині. На період розгляду справи в суду, відповідним наказом, малолітню дитину тимчасово було передано на виховання позивачки по справі, тому малолітній син відповідачки близько одного року та трьох місяців знаходиться на вихованні у своєї тітки.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

16.06.2020 року - ухвала про відкриття провадження та про призначення підготовчого судового засідання.

13.07.2020 року - заява ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи в зв`язку з її відсутністю в місті Кривому Розі.

22.10.2020 року - до суду надійшов висновок виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради щодо можливості позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини.

17.05.2021 року - ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 видане Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а. с. 13).

Згідно акту від 26.05.2020 року підписаного ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та головою квартального комітету №72 ОСОБА_10 , ОСОБА_2 яка є матір`ю ОСОБА_3 цілковито не займається сином та залишила дитину на хвору матір. Зникала на тиждень та більше. Знаходилась на стаціонарному лікуванні в ПНД. На момент складення акту дитина знаходиться на утриманні ОСОБА_1 (а. с. 6).

Актом від 29.05.2020 року за підписами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , підпис яких підтвердив майстер ОСОБА_14 , підпис якого підтвердив головний інженер ОСОБА_15 зафіксовано, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 і знаходиться на забезпеченні в сім`ї ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 мати ОСОБА_3 неодноразового порушувала спокій жителів, кричала, погрожувала фізичною розправою і перебувала в нетверезому стані. ОСОБА_3 проживає в сім`ї ОСОБА_1 з початку березня 2020 року (а. с. 7).

Згідно довідки КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» від 14.01.2019 року №31, ОСОБА_2 страждає на хронічний психічний розлад (а. с. 17).

З довідкою №3 КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» вбачається, що ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні в 1 відділенні КП «КПНД» ДОР з 01.03.2020 року (а. с. 18). Факт лікування в психіатричному закладі підтверджується і листом директора ТМО «Психіатрія» від 19.06.2018 року. (а. с. 19).

21.04.2020 року в нотаріальному порядку ОСОБА_2 оформлено заяву (рішення) про передачу свого сина ОСОБА_3 на виховання ОСОБА_1 до 21.04.2021 року, з обов`язковим щомісячним матеріальним утриманням дитини (а. с. 23).

Листом Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 24.04.2020 року повідомлено службу у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної в місті ради, що 28.04.2020 року фахівцем з соціальної роботи була відвідана сім`я ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 . Умови проживання незадовільні, в наявності електропостачання, газопостачання, водопостачання у дворі. В приміщенні дуже брудно, розкидані речі, немита підлога та посуд. На момент відвідування ОСОБА_2 була відсутня, зі слів родичів місце знаходження жінки невідоме. Мати на тривалий час залишила дитину без догляду, бродяжить, поводиться неадекватно та агресивно, неодноразово лікувалась в психіатричній лікарні, злісно не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до сина. Доглядом та утриманням ОСОБА_3 займається сестра матері - ОСОБА_1 , яка зі своєю родиною мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . З врахуванням вказаних обставин просять розглянути питання перебування малолітнього ОСОБА_3 в біологічній родині та влаштування в подальшому до сімейних форм виховання (а. с. 21).

Листом комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Криворізької міської ради від 04.05.2020 року №521, проінформовано директора Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконкому Криворізької міської ради, що протягом останніх двох місяців дитина ОСОБА_3 знаходиться із тіткою ОСОБА_1 , так як мати дитини знаходиться на лікуванні в ПНД. При цьому зважаючи на стан ОСОБА_2 який викликає сумніви, щодо її можливості доглядати за неповнолітньою дитиною, просять втрутитись (а. с. 20).

20.10.2020 року за №8/33-3234 виконкомом районної у місті ради, як органу опіки та піклування, прийнято висновок яким вважається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 .

З відповідні КП «Криворізька багатопрофільна лікарня за надання психіатричної допомоги» ДОР» від 17.08.2021 року №548 вбачається, що ОСОБА_2 страждає хронічним психічним розладом.

Висновком КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» №615 від 26.07.2021 року ОСОБА_2 за станом здоров`я рекомендовано амбулаторне лікування призначене дільничним лікарем-психіатром. За станом здоров`я в теперішній час не може доглядати за дитиною.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 20.04.2021 року, ОСОБА_2 20.04.2021 року зареєструвала шлюб в зв`язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку акту обстеження умов проживання від 22.05.2020 року №375, складений завідувачем сектору з питань профілактичної роботи та захисту прав дітей служби у справах дітей виконкому районної у місті ради С. А. Рассомахою та головним спеціалістом сектору з питань профілактичної роботи та захисту прав дітей службу у справах дітей виконкому районної у місті ради Л. М. Калініченко при перевірці житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , встановлено незадовільні умови проживання, в кімнатах брудно, неохайно, речі розкидані, будинок потребує капітального ремонту. Для виховання та розвитку дитини не створені належні умови (а. с. 22). Суд вважає, що такий не може бути прийнятий до уваги зважаючи на недотримання посадовими особами, що складали акт, та які повинні діяти виключно в межах встановленої законом процедури, зокрема Додатком №9 Постанови КМУ від 24.09.2008 року №866, оскільки у акті відсутні підписи про ознайомлення з актом, осіб умови проживання яких обстежувались. При цьому, зважаючи на відсутність підпису не зазначено причин, що унеможливили його проставлення.

Отже, з сукупності досліджених під час судового розгляду доказів та наданих учасниками процесу пояснень судом встановлено, що відповідачка по справі залишила свого малолітнього сина для догляду рідній сестрі на короткий період, однак в зв`язку з поміщенням її в психіатричний заклад та виникненням психічних розладів здоров`я, малолітня дитина залишилась проживати у позивачки. При цьому відповідачка постійно надавала кошти на утриманні сина, періодично відвідувала його по місці проживання позивачки та приносила гостинці, з дозволу позивачки здійснювала з сином прогулянки, однак в зв`язку з незгодою сестри, не могла забрати дитину з собою. Досліджені письмові докази також, підтверджують факт наявності у відповідачки психічних розладів здоров`я, а час її поміщення в психоневрологічний диспансер (з 01.03.2020 року), відповідає періоду залишення сина у позивачки.

Норми права, які застосовує суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тощо.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктами 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно із статтею 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Надаючи оцінку наданим органом опіки і піклування висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки, суд не може погодитись з вказаним висновком, оскільки такий прийнятий без жодного обґрунтування, та за відсутності будь-яких даних, які об`єктивно підтверджують викладені у ньому обставини, також у ньому відсутні дані, що характеризують особу відповідачки та ставлення до порушеного питання щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , чим фактично невраховану усіх обставин, які слід враховувати при прийнятті відповідного висновку.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дітей (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Приписами ч. 3 ст. 15 СК України визначено, якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання.

Вирішуючи даний спір судом враховується, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини (стаття 166 СК України), що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, натомість відповідачка ОСОБА_2 , на думку суду, довела, що в її діях відсутня винна поведінка щодо неналежного догляду за власним сином, як і довела її інтерес та бажання виховувати дитину.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази свідомого нехтування своїми обов`язками по вихованню сина відповідачкою, натомість наявні докази, які підтверджують фактичну неможливість здійснення відповідачкою належного догляду за дитиною з незалежних від неї обставин (психічні розлади та рішення уповноваженого органу про передачу дитини на тимчасове виховання позивачці).

За таких обставин, суд вважає, що підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Разом з тим, у зв`язку з наявністю даного спору, суд вважає за необхідне покласти на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачкою ОСОБА_2 та попередити матір дитини про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. При цьому суд зазначає, що відповідно до приписі ст. 17 СК України Орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійснені нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов`язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Постановою КМУ від 24.09.2008 року №866 затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини і таким регламентовано алгоритм діяльності органу опіки та піклування у відповідних життєвих обставинах.

З врахуванням пункту 7 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору в зв`язку з чим такий не підлягає до стягнення.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 17 19, 164, 165, 180, 181, 182 Сімейний Кодекс України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 поданої в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської у місті ради контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачкою ОСОБА_2 .

Попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню сина.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 17.09.2021 року.

Відомості про сторони:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_1 ; зареєстрована: АДРЕСА_2 .

відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; проживає: АДРЕСА_3 .

третя особа: Виконавчий комітет Центрально-міської районної в місті Кривому Розі ради в особі Органу опіки та піклування, юридична адреса: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сято-Миколаївська, 27.

Суддя В. В. Сидорак