Справа № 201/2384/21
Провадження № 2/201/1780/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 вересня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09 березня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13 листопада 2020 року між ним та відповідачем було укладено попередній договір купівлі - продажу нерухомості б/н від 13 листопада 2020 року. Згідно п.п 1 розділу 1 якого сторони зобов`язалися у майбутньому, в строк до 14 грудня 2020 року включно, укласти договір купівлі - продажу квартири за АДРЕСА_1 . Згідно п.п. 5.1 розділу 5 Договору зазначено, що в якості підтвердження своїх намірів укласти основний договір під час підписання цього договору, Покупець оплачує частку вартості квартири в сумі 28 000 грн., що згідно комерційному курсу становить 1 000 доларів США, а продавець приймає вказану суму грошей в рахунок загальної суми продажу квартири. Передача грошей відбувалася перед підписанням цього договору і сторони підтверджують цей факт своїми підписами у договорі.

Після консультації з адвокатом, позивачу було роз`яснено, що попередній договір купівлі - продажу необхідно було нотаріально посвідчити, а договір від 13 листопада 2020 року є нікчемним. В зв`язку з отриманими роз`ясненнями 27 грудня 2020 року позивач направив відповідачу досудову претензію щодо повернення безпідставно отриманих коштів, яку останній отримав 28 грудня 2020 року, однак останній кошти не повернув, тому позивач пославшись на вимоги ст. 635, 570, 657, 220, 236 ЦК України просив стягнути з відповідача на його користь 28 000 грн. та судові витрати у вигляді судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн. (а.с. 1-5).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 березня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.17).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.18).

До суду 14 квітня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.21).

Ухвалою судді від 14 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. 22-23).

Представник позивача надав до суду клопотання, у якому просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без його участі

Відповідач в судове засідання не з`явилася про день та час повідомлена належним чином, причин не явки суду не повідомила.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановленні судом

13 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі - продажу нерухомості б/н від 13 листопада 2020 року.

Згідно п.п 1 розділу 1 якого сторони зобов`язалися у майбутньому, в строк до 14 грудня 2020 року включно, укласти договір купівлі - продажу квартири за АДРЕСА_1 .

Згідно п.п. 5.1 розділу 5 Договору зазначено, що в якості підтвердження своїх намірів укласти основний договір під час підписання цього договору, Покупець тобто ОСОБА_1 оплачує частку вартості квартири в сумі 28 000 грн., що згідно комерційному курсу становить 1 000 доларів США, а продавець - ОСОБА_2 приймає вказане суму грошей в рахунок загальної суми продажу квартири. Передача грошей відбувалася перед підписанням цього договору і сторони підтверджують цей факт своїми підписами у договорі.

Оскільки попередній договорі купівлі -продажу нотаріально посвідчено не було позивач вважає його нікчемним та просить відповідача повернути отриманні кошти.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошової суми у загальному розмірі 28 000 грн. є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.

Таким чином, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 28 000 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Щодо витрат на правничу допомогу необхідно зазначити наступне.

Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано суду ні договору про надання правової допомоги, ні акту виконаних робіт, ані доказів оплати за послуги про надання правової допомоги, тому з урахуванням наведено суд вважає за необхідне відмовити в задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. (за позовну заяву).

На підставі викладеного та керуючись ст.13,76-78,81,141, 263 265, 281-282, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 28 000 (двадцять вісім тисяч)грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесенні судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім)грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2021 року

Суддя С.О. Демидова