Справа № 490/7025/20
н/п 2-о/490/21/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Шолох Л.М.,

при секретарі - Коптєвій Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про встановлення факту проживання, -

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить встановити факт його постійного проживання на території України в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року.

В обгрунтування свої вимог заявник зазначає, що встановлення цього факту є необхідним для отримання паспортного документа.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі.

У період з жовтня 2020 року по 17 лютого 2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2021 року визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Ухвалою від 22 лютого 2021 року дану справу прийнято до провадження судді Шолох Л.М.

У судове засідання з`явилися заявник ОСОБА_1 та представник заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Мальченко К.С. проти задоволення заяви не заперечувала.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як передбачено пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як слідує із змісту заяви встановлення факту проживання у неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року на території України заявнику необхідно для отримання паспорта.

Згідно довідки від 15 вересня 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного відділу у м. Миколаєві Управління державної міграційної служби в Миколаївській області із заявою щодо отримання паспорту. Проте, проведеною за його заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належність до громадянства будь-якої держави, про що Центральним РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області видано відповідну довідку.

В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час.

Так, згідно із пунктом 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону України «Про громадянство», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Особи, є громадянами України з 24 серпня 1991 року; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав

Відповідно до пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів н підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Відповідно до пункту 8 Порядку встановлення належності до громадянства України, відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 вказаного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, як стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку.

Заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Звертаючись до суду із цією заявою заявник вказує на те, що він станом на 24 серпня 1991 року у неповнолітньому віці постійно проживав на території України.

Під час розгляду справи судом встановлено таке.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17 липня 2019 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 . Міце народження ОСОБА_1 - м. Миколаїв, Миколаївської області.

Згідно виписки із медичної карти № 1254/796 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 21 червня 1990 року по 01 серпня 1990 року (адреса проживання - АДРЕСА_1 ).

Згідно виписки із медичної карти № 127/189 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 31 січня 1990 року по 05 лютого 1990 року (адреса проживання АДРЕСА_2 ).

З копії історії хвороби ОСОБА_1 слідує, що заявник починаючи з 1988 року до 03 січня 1993 року перебував на обліку лікарів за адресою проживання по АДРЕСА_3 (а.с.18-26).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 (мати заявник), ОСОБА_1 (сестра заявника) станом на 24 серпня 1991 року проживали разом однією сім`єю у АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_5 , яка у 1991 році була сусідкою сім`ї ОСОБА_6 , показала, що ОСОБА_1 пам`ятає змалку, він разом з матір`ю та сестрою у м. Миколаєві проживали у сусідній квартиру у АДРЕСА_5 .

Оцінивши наведене, суд дійшов висновку, що факт проживання заявника ОСОБА_1 на території України у неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року підтверджується наявними у справі копіями документів та показаннями свідків.

За такого заяву слід задовольнити, встановивши факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця м. Миколаїв Миколаївської області, на території України станом на 24 серпня 1991року.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачено заявником при подачі заяви до суду.

Керуючись статтями 81, 265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця м. Миколаїв Миколаївської області, у неповнолітньому віці в Україні станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 20 вересня 2021 року.

Суддя Л.М. Шолох