Житомирський апеляційний суд
Категорія 60 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Миніч Т.І, Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 296/12109/18 за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Манелюк Михайло Іванович, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Корбут В.В. в м.Бердичеві

встановив:

У грудні 2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.01.2020, просила визначити їй строк в три місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті двоюрідного брата ОСОБА_5 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_5 , який останніх десять років проживав в Італії, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про смерть двоюрідного брата ОСОБА_1 стало відомо випадково у листопаді 2018 року від знайомих, які повідомили, що у приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Манелюка М.І. є документ, який підтверджує смерть двоюрідного брата, та про невідомих осіб, які начебто хочуть оформити спадщину.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак останній відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що нею пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску вказаного строку позивач зазначає те, що останні роки вона не мала жодної інформації про місце перебування та проживання в Італії двоюрідного брата, з родичами останнього будь-яких зв`язків вона не підтримувала, а тому останні не мали бажання повідомляти їй про смерть брата, крім того, позивач є юридично необізнаною особою.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове яким задовольнити її позовні вимоги. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що оцінюючи доводи про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, суд першої інстанції зробив невірний висновок про відсутність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зокрема, судом не враховано те, що спадкодавець помер в іншій державі - в Республіці Італія, позивач не володіє італійською мовою, відсутність зв`язку із спадкоємцем та умисні дії далеких родичів спадкодавця приховати смерть двоюрідного брата ОСОБА_5 , перешкодили позивачу своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мілані Італійської Республіки помер ОСОБА_5 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40-42, 45).

Зі спадкової справи № 50/2015, заведеної 28 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Манелюком М.І. щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк звернулись: ОСОБА_2 28.10.2015; ОСОБА_3 17.11.2015; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.39,47,48).

Позивач ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулась 21 грудня 2018 року (а.с.63).

Постановою від 24 грудня 2018 року приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Манелюк М.І. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.67).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених судом доказів, керуючись положеннями статей 1269, 1270, 1272 ЦК України про порядок прийняття спадщини правильно виходив з того, що причини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, а саме: незнання про смерть двоюрідного брата та юридична необізнаність щодо строку і порядку для прийняття спадщини, не можуть бути визнані поважними, тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини не має.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки наведені обставини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цих дій.

Також слід зазначити, що недобросовісність поведінки інших спадкоємців щодо неповідомлення позивача про смерть спадкодавця, як і ненадання нотаріусу відомостей про інших осіб, які можуть бути спадкоємцями, також не свідчить про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій з прийняття спадщини.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 589/1863/13-ц.

Посилання представника позивача на проходження ОСОБА_1 стажування у ТОВ «Глобал Агро Інвестмент» в період з 08.01.2015 по 01.12.2016 за місцезнаходженням підприємства в селі Старе Дрожжане, Республіка Татарстан, Російська Федерація, про що свідчить довідка даного підприємства № 3425/16 від 02 грудня 2016 року, яка надана під час апеляційного розгляду справи, також не свідчить про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини. Факт знаходження позивача на стажуванні протягом двох років в Російській Федерації сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача поза межами України не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою або іншими засобами зв`язку.

Отже наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2021 року.

Головуючий Судді