Ухвала

21 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 159/3636/19

провадження № 61-12342ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 06 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та його поділ,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду

від 06 травня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовано арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_4 на праві приватної власності, накладений ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 24 грудня 2019 року.

У липні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 06 травня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк до 30 серпня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, для звернення до Верховного Суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження та сплати судового збору.

У серпні 2021 року, на виконання зазначеної ухвали Верховного Суду,

ОСОБА_1 надіслав до Верховного суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та квитанцію про сплату судового збору.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду заявник отримав

23 червня 2021 року, що підтверджується копією конверту з апеляційного суду, доданого до касаційної скарги.

За змістом частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Ураховуючи що, наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження є поважними, підтверджені належними доказами, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження поновленню.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, заявник зазначає пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

1) порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 203/2378/14-ц, а також, у судових рішеннях у справах: 686/3237/18, 11001/791/2012, 2/103/12/2012, № 545/2330/17.

Перевіряючи зазначені заявником підстави касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, Верховний Суд, вважає їх безпідставними, оскільки наведені як приклад неоднакового застосування норм матеріального права постанови Верховного Суду ухвалені не у подібних правовідносинах, зокрема предметом спору у справі № 203/2378/14-ц було відшкодування шкоди завданої залиттям квартир; у справі № 545/2330/17-визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації та визнання права власності. У справі № 2/103/12/2012 Верховний Суд ухвалою від 27 лютого 2020 року закрив касаційне провадження у справі, у зв`язку із втратою судового провадження неможливістю його поновлення.

У інших, наведених заявником, справах: № 686/3237/18, № 11001/791/2012, судом касаційної інстанції судові рішення не ухвалювалися.

Ураховуючи наведене, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Іншими підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази; безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно - технічної експертизи та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункти 1, 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Недоліки касаційної скарги усунуто, доводи касаційної скарги у зазначеній частині підлягають перевірці за матеріалами справи, а тому згідно частини сьомої статті 394 ЦПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України (пункти 1, 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Керуючись статтями 390, 389, 392, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року та постанови Волинського апеляційного суду від 06 травня 2021 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та його поділ, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 06 травня 2021 року.

Витребувати Ковельського міськрайонного суду Волинської області цивільну справу № 159/3636/19.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 22 жовтня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак