Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/93/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.09.2021смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді Кривенко О.В.,

за участі секретаря Маташнюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Доманівського районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

АТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 566,97 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що відповідачка звернулася до ПриватБанку про надання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву № б/н від 14.03.2013 р., відповідно до заяви та до Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, було укладено кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка в подальшому перевипускалася на картки - остання № НОМЕР_2 , що відповідає строку дії останньої картки липень 2021 р.

Згідно заяви, відповідачу банком надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк зі своєї сторони виконав свої зобов"язання за договором, надавши ОСОБА_1 , кредит в розмірі, обумовленому в договорі. Відповідачка, в порушення умов договору, ухиляється від виконання договірних зобов"язань, внаслідок чого у неї перед банком виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 29.12.2020 р. складає 16 566,97 грн., з яких: 16 150,93 грн. - тіло кредиту; 416,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, які відповідач в добровільному порядку сплачувати не бажає.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути заборгованість за кредитним договором та судовий збір.

В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без його участі, за правилами спрощеного позовного провадження, проти ухвалення заочного рішення не заперечують . У письмовій відповіді на відзив представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, не погодившись із відзивом на позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася. Представник відповідача до суду надала відзив на позов, просила відмовити у задоволенні вимог і справу розглянути без їх участі.

У відзиві ОСОБА_1 зазначає, що заява позичальника від 13 березня 2013 року не містить визначеного розміру відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки (пені, штрафів), отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді оплату відсотків за користування кредитним лімітом та відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договорів зобов`язань.

Наявні у матеріалах справи витяги з тарифів і Умови та Правила, які передбачали сплату пені, комісій, не містить підпису відповідачки, отже позивач не довів, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодилася на приєднання до Умов та Правил, ознайомившись з ними.

Також, розрахунок заборгованості зроблено за період з 14.03.2013 року по 29.12.2020 року. А отже в розрахунку не враховане автоматичне списання коштів 10.02.2012 р. та 11.02.2021 р. на загальну суму 8 110,95 грн.

За весь період користування кредитними картками, відповідачка використала 55 878,68 грн. кредитних коштів. За цей період відповідачка поповнила кредитний рахунок на суму 95 536,55 грн.

З огляду на зазначене, відповідачка виконала свій обов`язок перед банком щодо погашення тіла кредиту.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає заявлений позов безпідставним та просить суд відмовити у його задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2013 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ Приватбанк, було укладено кредитний договір №б/н .

Відповідно до умов даного договору Банк надав позичальнику кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на укладення договору, про що свідчить підписана ним заява, разом з Умовами і правилами надання банківських послуг.

Відповідно п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши їй кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту № НОМЕР_1 , яка в подальшому перевипускалася.

Відповідно до наданої АТ КБ «Приватбанк» довідки без номера та дати, строк дії останньої кредитної картки № НОМЕР_2 від 12.03.2018 року, виданої відповідачу, закінчився у липня 2021року.

Протягом строку дії картки, кредитний ліміт збільшувався неодноразово. Згідно довідки про зміну умов кредитування 12.03.2018 р. кредитний ліміт збільшено до 20 тис. 730 грн. 00 коп.

Підписавши анкету - заяву, відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Позивач додав до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», якими передбачено нарахування відсотків, пені і штрафів, та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua.

На думку позивача, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов"язань стосовно щомісячного погашення кредиту, внаслідок чого у неї перед банком виникла заборгованість , яка станом на 29.12.2020 р. складає 16 566,97 грн., з яких: 16 150,93 грн. - тіло кредиту; 416,04 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, про що свідчить розрахунок банку.

Рух грошових коштів на кредитному картковому рахунку відповідача ОСОБА_1 , позивач підтвердив випискою за період 14.03.2013 р. до 11.02.2021 р..

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

У анкеті-заяві позичальника від 14.03.2013 року, наданої позивачем, процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: https://privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання).

Однак, позивач не надав доказів на підтвердження того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомившись, погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей

доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) .

Враховуючи правила частини першої ст.634 ЦК України- за змістом якої- договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ Приватбанк в період часу виникнення спірних відносин до моменту звернення до суду, то кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятлеві для задоволення позову.

Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, не містить підпису відповідача, тому його не можна вважати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.03.2013 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги позивача про стягнення відсотків з відповідача задоволенню не підлягають.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 16 566,97 грн. та заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 416,04 грн.

Суд вважає, що оскільки нарахування та автоматичне списання відсотків за користування кредитом було безпідставним, кошти, які були зараховані позивачем на погашення нарахованих відсотків підлягають зарахуванню на погашення грошових зобов"язань, тобто на погашення заборгованості тіла кредиту.

За підрахунками суду, здійсненими на підставі наданого позивачем руху грошових коштів по карткам, відкритих на ОСОБА_1 , сума грошових коштів автоматично списаних на погашення відсотків за використання кредитного ліміту, протягом часу користування позичальником кредитними коштами, на момент визначення банком заборгованості, складає більше 27 088,35 грн., що значно перевищує заборгованість, визначену банком станом на 29.12.2020 р.

Сума списаних відсотків за використання кредитного ліміту за період з 14.03.2013 р. по 11.02.2021 р. згідно виписки наданої позивачем становить 43 300,89 грн.

Оскільки внесена відповідачем та зарахована позивачем на погашення нарахованих протягом часу дії кредитного договору сума процентів перевищує розмір заборгованості за кредитом, повернення якої вимагає банк, суд приходить висновку про відсутність у відповідача заборгованості перед позивачем, що є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 263-265, 268, ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.03.2013 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : О. В. Кривенко