Справа № 368/1287/20
Рішення

Іменем України

"18" травня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

головуючий - суддя Закаблук О.В.

при секретарі - Балацька В.В.

За участі учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

30.11.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого:

- стягнути з ОСОБА_2 , на її ОСОБА_1 користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини із всих видів заробітку щомісячно на час навчання, починаючи з дня звернення до суду, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині рішення обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

Вона, - ОСОБА_1 з відповідачем - ОСОБА_2 , є батьками повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на її утриманні, так як ніде не працює, оскільки являється студентом.

На даний час вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку з наступним.

Згідно довідки від 27.10.2020 року № 1833, що видана Національним університетом біоресурсів і природокористування України, їхній син є студентом цього навчального закладу, та навчається на 2 курсі економічного факультету денної форми навчання спеціальності "Облік і оподаткування"

Дата вступу 01.09.2019 року, дата закінчення 30.06.2023 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 їхньому сину виповнилося 18 років.

Згідно довідки від 04.11.2020р. № 4381, що видана виконкомом Кагарлицької міської ради, їх син наразі перебуває на її утриманні.

Приписами ч. 1 ст. 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Згідно з правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стянувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратнии розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вважає, що очевидною і такою, що не потребує додаткового доказування, є та обставина, що у зв`язку з навчанням на денній формі для забезпечення належного рівня навчального процесу (необхідність підручників, методичної літератури, канцелярських товарів, одягу тощо), для придбання продуктів харчування, одягу тощо, наш з відповідачем син потребує матеріальної допомоги. Необхідність отримання належної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання, так як він ще не має потрібного обсяіу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

За таких обставин вважає, що на утримання сина, перебуває на її утриманні, слід стягувати з відповідача аліменти на угримання сина на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

При цьому, відповідач має можливість сплачувати аліменти.

Враховуючи наведене, і беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 200 СК України, вважаю, що з відповідача на утримання повнолітнього сина слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку.

На виконання вимог п. 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомляє наступне:

п.6. - Законом не визначений обов`язковий досудовиіі порядок врегулювання спору у даній категорії справ.

п.7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, нею не здійснювалися.

п.8 - усі докази, що були наявні у неї, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки .

п. 9 - її звільнено від сплати судового збору.

п. 10 - надає власне письмове підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Тому на підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 182, 200 СК України, ст. ст. 2, 4, 23, 27, 43, 49, 136, 175, 184, ЦПК України, - просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

30.11.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

21.01.2021 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження, та призначено справу до підготовчого судового засідання на 12 год. 00 хв. 19.02.2021 року.

19.02.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 23.03.2021 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

23.03.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 14.04.2021 року в зв`язку з клопотанням відповідача ОСОБА_2 .

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 14.04.2020 року, позивачка ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, заяв та клопотань не заявляла, просила призначити справу до судового розгляду по суті справи.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 14.04.2021 року, відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, не заперечував проти призначення справи до основного судового розгляду по суті справи.

14.04.2021 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання по даній справі, по результатах проведення якого судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 18.05.2021 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 18.05.2021 року, позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а тому просила позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні, яке відбулося 18.05.2021 року, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, а саме, - визнав, що повинен платити аліменти, але просив зменшити їх розімр стягнення, проте, - не визнавчився на яку частку.

На запитання суду відповідач ОСОБА_2 відповів наступне:

-Станом на даний час він офіційно працевлаштований, - працює вчителем в школі;

-Станом на даний час він не одружений, іншої сім`ї не має, іншими аліментними обов`язками не обтяжений, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має;

-Інвалідності не має.

Суд, вислухавши позивача, яка позов підтримала, вислухавши відповідача, який позов визнав частково, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Проте, згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з довідки № 4381, яка видана 04.11.2020 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, позивачка по справі, - ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та на її утриманні знаходиться її син, - ОСОБА_3 , 2002 року народження.

Відповідно, враховуючи вищевикладені обставини справи (щодо місця реєстрації та проживання позивачки та перебування на її утриманні сина сторін), - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача, що передбачено ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Фактичні обставини справи.

Позивачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 24 березня 2009 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець село Яблунівка Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 14 березня 2006 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Спір між сторонами виник щодо обов`язку батька (відповідача по справі) утримувати свою повнолітню дитину, - сина, за наступних обставин.

Отже, предметом спору в даній цивільній справі є стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на повнолітнього сина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, Україна, громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , виданий 29.09.2017 року органом 3238.

Відповідач ОСОБА_2 є рідним батьком повнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , яке видане 6 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Обухів Київської області, Україна, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 6 серпня 2002 року зроблено відповідний актовий запис за № 145.

В графі «батько» зазначений ОСОБА_2 , відповідач по справі.

В графі «мати» зазначена ОСОБА_4 , - позивачка по справі.

Що ж до різниці і прізвищах, які мала позивачка на час народження дитини, та має на час подання позову та слухання справи в судовому засіданні, то така розбіжність обумовлена наступним:

- Так, судом встановлено в судовому засіданні та сторонами не оспорюється той факт, що в свій час сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Проте, сімейне життя в сторін не склалося, та 21 січня 2009 року їхній шлюб було розірвано.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 , яке видане 21 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що шлюб між чоловіком ОСОБА_2 і дружиною ОСОБА_4 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 11 від 21 січня 2009 року.

Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища:

- йому ------;

- їй ОСОБА_5 .

В подальшому, а саме, - в лютому 2009 року позивачка ОСОБА_4 зареєструвала повторний шлюб, внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_8 , яке видане 11 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець м. Кагарлик Київської області, громадянин Украхїни, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Кагарлик Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 11 лютого 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 11 лютого 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 14.

Прізвище після реєстрації шлюбу:

- чоловіка ОСОБА_6 .

- дружини ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 спільній дитині сторін, - ОСОБА_3 виповнилося 18 років, тобто, син сторін став повнолітнім.

Проте, факт повноліття дитини не звільняє автоматично відповідача ОСОБА_2 від сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, з огляду на нижчезазначені обставини справи та норми матеріального права.

Так, суд зазначає, що, як встановлено судом в судовому засіданні, повнолітня дитина сторін, - ОСОБА_8 , 2002 року народження, станом на час подання позовної заяви та на час слухання справи навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, та, відповідно, - в зв`язку з цим перебуває на повному утриманні позивачки.

Так, той факт, що дитина сторін, - ОСОБА_8 , 2002 року народження, перебуває на повному утриманні позивачки ОСОБА_1 , підтверджується довідкою № 4381, яка видана 04.11.2020 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області.

Факт того, що повнолітня дитина сторін, - ОСОБА_8 , 2002 року народження навчається, - підтверджується довідкою № 1833, яка видана 27.10.2020 року Національним Університетом Біоресурсів і Природокористування України, в якій зазначено, що ОСОБА_8 дійсно є студентом ОС «Бакалавр» 2 курсу економічного факультету денної форми навчання спеціальності «Облік і оподаткування» Національного університету біоресурсів і природокористування України IV рівня акредитації.

Дата вступу, - 01.09.2019 року, - дата закінчення, - 30.06.2023 року.

Начання за умовами договору.

Також факт навчання дитини сторін підтверджується договором № ОіА 19168б від 07 серпня 2019 року, з якого вбачається, що між позивачкою по справі, - ОСОБА_1 , та Національним університетом біоресурсів і природокористування України укладено договір про надання освітньої послуги, тобто, як вбачається з умов договору, - навчання спільної дитини сторін платне, денна форма навчання, загальна вартість навчання 90000 (дев`яносто тисяч) грн., вартість кожного року навчання 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

Як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 не надає в добровільному порядку кошти на хоча б часткову оплату навчання свого рідного сина, не надає кошти на оплату гуртожитку, не надає коштів на придбання одягу, а лише обмежується епізодичним наданням коштів в незначному розмірі, таким чином, - відповідач переклав обов`язок утримувати та навчати свого повнолітнього сина на свою колишню дружину, - позивачку, що є незаконним та несправедливим.

Так, продовжуючи навчання після настання повноліття ОСОБА_8 , не маючи взагалі джерел доходу, та, відповідно, - коштів на існування, - перебуває на утриманні позивачки ОСОБА_1 , якій доводиться нести витрати по оплаті навчання сина, його проживання в гуртожитку, на придбання книг та навчального приладдя, проїзд з дому до місця навчання (з м. Кагарлик до м. Київ), на одяг та їжу, речі особистої гігієни та інше, що необхідно для повноцінного розвитку, навчання та життя дитини.

Так, позивачкою надано до суду квитанції, з яких вбачається, що нею особисто сплачено за навачання сина 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн., та 5700 грн. за гуртожиток, проте, суд, природньо, враховує той факт, що позивачкою витрачено на утримання сина набагато більше коштів, які не можуть бути однозначно обліковані, - кошти на придбання одягу, засобів гігієни, коштів на проїзд дитини до навчального закладу, коштів на придбання продуктів харчування, тощо.

На противагу позивачки ОСОБА_1 , яка надала суду документальні підтвердження її витрат на навчання сина та його проживання в гуртожитку навчального закладу, відповідач ОСОБА_2 не надав до суду будь яких документів, які б підтверджували той факт, що ним надається матеріальна допомога своєму рідному сину, - відповідач обмежився лише усним зазначенням, що він сину надає періодично кошти готівкою, - на прохання сина.

Проте, суд критично відноситься до такої позиції відповідача, так як відповідач, будучи особою зрілого віку чоловічої статі повинен відповідальніше ставитися до долі та виховання своєї дитини, хочяа б на період навчання такої дитини у вищому навчальному закладі, а саме, суд вважає, що відповідач повинен був в крайньому випадку, - взяти на себе оплату хоча б половини навчання та вартості проживання в гуртожитку, проте, на жаль, - відповідач такого не зробив, хоча, на думку суду, - об`єктивних перепон до утримання свого повнолітнього сина на час навчання у відповідача ОСОБА_2 , - немає, адже відповідач працездатного віку, працездатний, працевлаштований на постійній роботі, іншими аліментними обов`язками не обтяжений, іншої сім`ї не має, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має.

Отже, суд приходить до висновку щодо задоволення ОСОБА_9 , та стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання його сина, - ОСОБА_3 , 2002 року народження, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку, з огляду на наступні фактичні обставини, та норми матеріального права.

Норми матеріального права, застосовані судом при вирішенні даного спору.

Отже, згідно п. 15 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України здійснюється в судовому порядку за новою позовною заявою.

Згідно п. 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; можливість у батьків надавати таку допомогу.

З огляду на вищевказану норму права, син відповідача, - ОСОБА_8 має право на отримання аліментів від свого батька, - відповідача по справі, - ОСОБА_2 , - незалежно від форми навчання, - чи навчається на денній формі, чи на заочній формі навчання, проте, не довше, ніж до досягнення ним 23 років.

Питання щодо стягнення з батьків аліментів на дітей, які продовжують навчання, регламентується також нормами СК України.

Так, згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також: самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно, позивачка по справі, - ОСОБА_1 є належним позивачем по даній справі, адже повнолітня дитина, - ОСОБА_8 , - проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Що ж до необхідності отримання дитиною ОСОБА_10 матеріальної допомоги, то вона обумовлена тим, що спільна дитина сторін навчається на денній формі навчання, тобто, - протягом дня задіяний у навчальному процесі, а тому не має змоги працевлаштуватися, а, будучи не працевлаштованою, спільна дитина сторін не має інших джерелів до існування, яка матеріальна допомога матері та батька, проте, як встановлено в судовому засіданні по даній справі, - матеріальну допомогу надає лише матір, а батько, відповідач по справі, - самоусунувся від матеріального утримання його повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, хоча в нього існує такий обов`язок по утриманні дитини до 23 років на час навчання дитини.

Суд зазначає, що матеріальна допомога у випадку навчання сина/доньки до 23 років, включно, - носить аліментний характер.

Для того, щоб батько/мати надавали зазначену допомогу потрібна наявність наступних умов:

1. Продовження навчання донькою/сином після досягнення нею/ним повноліття, недосягнення дочкою/сином встановленого законом віку 23 років;

2. потреба доньки/сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батька/матері можливості надавати матеріальну допомогу.

Наявність потреби в аліментних виплатах на навчання підтверджена тим, що повнолітній син відповідача ОСОБА_2 , - ОСОБА_8 ніде не працює, самостійного заробітку не має.

Що стосується розміру аліментів, то дане питання регулюється ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Дана стаття встановлює розмір аліментів, які батьки виплачують на непрацездатних повнолітніх сина, дочку та аліменти, які батьки виплачують у зв`язку із продовженням навчання повнолітніх сина, дочки.

Обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (наприклад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо.

У статті 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює.

Однак, розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина ні за яких обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян.

Що стосується даного предмету спору, то в даному випадку це питання врегульовано ст. 201 СК України, де, зокрема, вказано, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189 192 і 194 197 цього Кодексу.

Так, до відносин по утриманню батьками повнолітніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою платника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджуються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а згідно частини 3 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працездатного віку, працездатний, офіціно працевлаштований, має стабільний дохід, проте, - свідомо ухиляється від утримання сина, не маючи на те відповідних моральних та правових підстав.

Отже, як зазначалося судом вище, згідно положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв 'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також, самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно, ст. 199 СК України встановлює обов`язок відповідача ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, - ОСОБА_3 для завершення навчання, проте, з обов`язковою умовою, - якщо таку змогу має.

Крім того, стаття чітко встановлює вік дитини 23 роки, до якого відповідач по справі, - ОСОБА_2 зобов`язаний надавати матеріальну допомогу сину, - ОСОБА_3 у зв`язку із навчанням.

Крім того, для того, щоб батько, відповідач по справі, - ОСОБА_2 надавав зазначену допомогу, потрібна наявність наступних умов:

1. продовження навчання сином ОСОБА_8 після досягнення ним повноліття, - така умова підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які судом вказані вище;

2. недосягнення сином, - ОСОБА_10 встановленого законом віку 23 років, - така умова підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , його паспортом, з якого вбачається, що на час слухання справи ОСОБА_8 не досягнув 23 річного віку, який досягне ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

3. потреба сина, - ОСОБА_3 у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, - вказана обставина підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які судом вказані вище, з яких вбачається, що дитина сторін окрім, як матеріальна допомога матері, - не має, так як батько, - відповідач по справі, - в добровільному порядку такої допомоги не надає.

4. наявність у батька, - ОСОБА_2 можливості надавати матеріальну допомогу.

Так, в судовому засіданні встановлено з належних та допустимих доказів, що відповідач по справі, - ОСОБА_2 працездатного віку, працездатний, офіційно працевлаштований, має постійний дохід ( за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року ним отримано дохід в розмірі 74988 грн. 82 коп.), і в той же час іншої сім`ї не має, іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжений, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, а тому, на думку суду, - відповідач ОСОБА_2 об`єктивно має змогу надавати утримання своєму сину на період навчання, незважаючи на ту обставину, що син є повнолітнім.

Відповідно, суд наголошує на тій обставині, що при відсутності хоча б однієї з вищеперелічених умов аліментне зобов`язання, пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, - не виникає, проте, в даному випадку сукупність обставин, які дають змогу суду стягнути аліменти на повнолітню дитину, - є в наявності, а тому, на думку суду, - є всі підстави для задоволення позову.

Наявність потреби в аліментних виплатах на період навчання повинна бути підтверджена, в даному випадку судом встановлено ті факти, що син відповідача, - ОСОБА_8 , хоч і досягнув повноліття, проте, не досягнув 23 річного віку, продовжує навчатися, не має іншого заробітку, ніж підтримка матері, відповідно, син відповідача потребує матеріальної допомоги, яку відповідач зобов`язаний забезпечити в силу обставин, які судом вказані вище.

Обґрунтування виду та розміру аліментів, що підлягають до стягнення.

Розмір аліментів, які можуть стягуватися в випадку навчання дитини, врегульовано ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що:

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно, дана стаття встановлює розмір аліментів, які відповідач, за наявності такої можливості, повинен виплачувати на повнолітнюо доньку.

Як випливає зі змісту вищевказаної статті, обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів, та які були враховані судом при винесення рішення, є:

- стан здоров`я та матеріальне становище повнолітнього сина;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, - відповідача по справі;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (наприклад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо.

Відповідно, в ст. 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів:

- у твердій грошовій сумі;

- в частці від заробітку (доходу);

- одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку.

Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатить від різних обставин, які були вище оцінені судом.

Суд зазначає, що ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює, проте розмір аліментів на повнолітнього сина, дочку, ні за яких обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно ст. 201. СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189 192 і 194 197 цього Кодексу.

Отже, до відносин по утриманню батьками повнолітніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою платника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджуються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Крім того, при визначенні розміру аліментів судом було враховано положення пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а саме урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього на утриманні інших малолітніх дітей, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи.

Отже, враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 працездатного віку, працездатний, працевлаштований, має постійний дохід, іншими аліментними виплатами не обтяжений, на своєму утриманні інших непрацездатних осіб не має, іншої сім`ї не має, поряд з цим відповідачем не обгрунтовано його позицію щодо необхідності зменшення розміру аліментів, які підлягатимуть до стягнення, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на свого повнолітнього сина, - ОСОБА_3 на період його навчання, але не більше, ніж до досягнення сином 23 ти трьох річного віку, - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Що ж стосується розміру аліментів, то суд приходить до висновку щодо задоволення позову позивачки ОСОБА_1 , тобто, - стягнення аліментів щомісячно, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви, - з 30.11.2020 року, та до закінчення ОСОБА_10 навчання, але не довше, як до досягнення ОСОБА_10 23 (двадцяти трьох) років, - а саме, - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Що стосується часу, з якого слід стягувати аліменти, то аліменти слід стягувати з 30.11.2020 року, - з часу подання позовної заяви, з огляду на положення ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 201 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і донькою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 182, 187, 189 192, 194 197, 199, 200, 201 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як позивачка по справі, - ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у виді судового збору в розмірі 908 (дев`ятьсот вісім) грн. 00 коп. слід покласти на відповідача по справі, - ОСОБА_2 , стягнувши їх на користь держави.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачка ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина до його навчання, та його виконання;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - п.п. 15, 17, 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів», ст.ст. 182, 187, 189 192, 194 197, 199, 200, 201 СК України;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення в повному обсязі;

- судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися;

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.п. 15, 17, 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів», ч. 2 ст. 181, ст.ст. 182, 183, 187, 189 192, 194 197, 199, 200, 201 СК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця село Яблунівка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 , виданий 14 березня 2006 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_10 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки місто Кагарлик Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 24 березня 2009 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - а саме, - на сина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , виданий 29.09.2017 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_11 , щомісячно, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви, - з 30.11.2020 року, та до закінчення ОСОБА_10 навчання, але не довше, як до досягнення ОСОБА_10 23 (двадцяти трьох) років, - а саме, - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця село Яблунівка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 , виданий 14 березня 2006 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави 908 (дев`ятьсот вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.