Справа № 466/1562/21 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/811/1974/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивувала тим, що в період з 06 вересня 2002 року до 10 вересня 2017 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Від подружнього життя у них народилися двійнята: син - ОСОБА_4 та донька- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Діти проживають з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

11 вересня 2017 року шлюб між ними розірвано.

Попри документальне розірвання шлюбу в 2017 році, фактично вони припинили проживати спільно як подружжя з 2016 року. З того часу відповідач самоусунувся від матеріального забезпечення дітей. Внаслідок даних обставин вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2018 року змінено рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2017 року у справі про стягнення аліментів, а відтак постановлено: стягувати з ОСОБА_1 , 1978 року народження в користь ОСОБА_3 , 1981 року народження аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі на кожну дитину по 1200 гривень, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 18 липня 2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Зазначала, що стягуваний з відповідача розмір аліментів на сьогодні не відповідає мінімальному встановленому законом прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, істотно зростає індекс споживчих цін, збільшуються матеріальні витрати на дітей-двійнят стосовно забезпечення їх продуктами харчування належної якості, вітамінами, необхідним сезонним одягом та взуттям, забезпечення дітей дошкільною літературою з метою підготовки їх до школи, спортивним інвентарем для дозвілля, на культурний, духовний та соціальний розвиток дітей, забезпечення лікування дітей у випадку потреби та ін., тому вважала за необхідне змінити стягуваний розмір аліментів із твердої грошової суми в розмірі 1200 гривень на кожну дитину на 1/2 частку від заробітку (доходу) відповідача на двох дітей, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стверджувала, що відповідач є працездатною особою, останній на постійній основі здійснює поїздки за кордон з метою заробітку. Володіє нерухомим майном, яке здає в оренду, а відтак отримує додатковий дохід. Розмір доходу відповідача є достатнім та стабільним.

Інших утриманців відповідач не має.

В добровільному порядку відповідач не сплачує встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, на кожну дитини.

Просила змінити призначений за постановою Апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2018 року по справі №466/5129/17 спосіб стягнення аліментів, який підлягав стягненню з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі на кожну дитину по 1200 гривень, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 18 липня 2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі зазначає, що вона як позивач має право на зміну способу стягнення аліментів за відсутності будь-яких підстав та доводів покращення чи погіршення матеріального становища відповідача.

Стверджує, що згідно квитанцій, наданих відповідачем, призначенням платежів є переказ власних коштів, а не оплата аліментів на утримання дітей за той чи інший місяць через виконавчу службу, де відкрито виконавче провадження.

Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що відповідач з 2015 року офіційно не працює, а тому приховує свій справжній розмір доходу.

Звертає увагу на те, що вона не просила збільшити розмір аліментів, а просила змінити спосіб їх стягнення з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що присуджені, згідно постанови Апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2018 року аліменти, що підлягають стягненню з Відповідача ОСОБА_1 на користь Позивачки ОСОБА_3 на утримання дітей підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 18 липня 2017 року до досягнення дітьми повноліття та таким чином в процесі виконання судового рішення розмір аліментів, що стягуються з відповідача можуть бути змінені відповідно до індексації.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується з огляду на наступне.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2002 р. по 10 вересня 2017 року.

У шлюбі в них народилося двоє дітей -двійнят: син - ОСОБА_4 та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя у сторін не склалося і рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано.

Діти проживають з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02.10.2017 р у справі № 466 /5129/17 вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щомісячно в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину.

Постановою Апеляційного суду Львівської області дане рішення було змінено та постановлено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щомісячно в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України,ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 та 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від: 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 (провадження № 61-13257св19); від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 (провадження № 61-10880св19).

З позовом про зміну способу стягнення аліментів звернулася одержувач аліментів, що своєю чергою відповідає вимогам ч. 3 ст. 181 СК України, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про безпідставність позову ОСОБА_3 .

У зазначеній нормі права законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.

Із вказаної норми закону вбачається, що він не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів.

Отже, ОСОБА_3 скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не має стабільного доходу і через це не може сплачувати аліменти у відсотковому розмірі від заробітку (доходу), не впливає на можливість стягнення з нього аліментів у частці від доходу в розумінні ст. 181 СК України.

Мотиви заперечення відповідача проти позову фактично зводяться до скрутного матеріального становища, що притаманно для справ про зменшення розміру аліментів у відповідності до ст. 192 СК України, проте предметом цього спору є зміна способу стягнення аліментів, а саме з твердої грошової суми на частини доходу платника аліментів.

Суд першої інстанції не врахував дані обставини і вищезазначені вимоги закону, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Із змісту предмету та підстав позову вбачається, що ОСОБА_3 просила визначити аліменти розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Однак дані вимоги є дещо завищені і належним чином не мотивовані у необхідності стягнення на її користь Ѕ частки заробітку відповідача на двох малолітніх дітей.

З урахуванням вищенаведеного, позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, з ОСОБА_1 належить стягувати в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 09 вересня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття

При визначенні розміру аліментів - 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, судом враховуються докази матеріального стану відповідача, які наявні у матеріалах справи, відсутність доказів зі сторони позивача на обґрунтування необхідності стягнення з відповідача аліментів у розмірі саме 1/2 частини від заробітку відповідача а також рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей.

Таким чином, визначений розмір аліментів - 1/3 частин и з усіх видів доходу відповідача є справедливим, таким що відповідає вимогам чинного законодавства, забезпечує захист прав дітей та забезпечує рівність обов`язку батьків матеріально утримувати таких.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у даній справі нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити призначені за Постановою Апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2018 року спосіб стягнення аліментів, який підлягав стягненню з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі на кожну дитину по 1200 гривень, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 18 липня 2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 09 вересня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.