Справа №485/335/21
Провадження № 22-ц/812/1736/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретерам судового засідання - Лівшенком О.С.,

без участі осіб належних чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Квєткою І.А., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Широківської сільської ради Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його зведений брат по лінії матері ОСОБА_2 .

Спадкоємцем після його смерті є їх мати ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, як така, що була зареєстрована із померлим на час його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 їх мати ОСОБА_3 померла.

Після смерті матері спадщина ним вже прийнята, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщина за заповітом, виданим державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори від 14 лютого 2009 року.

Після смерті брата відкрилася спадщина на належну йому земельну частку (пай) площею 8,66 умовних кадастрових гектарів по КСП "Промінь", право на яку належало останньому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 034919, що підтверджується довідкою відділу у Снігурівському районі Держгеокадастру у Миколаївській області. Про наявність сертифікату він дізнався лише у березні 2019 року. Оригінал сертифікату був втрачений.

Він як спадкоємець першої черги після смерті матері, у тому числі, і на земельну частку (пай), яку остання успадкувала після смерті сина ОСОБА_2 , звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Проте в оформлені спадкових прав йому відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Враховуючи викладене, просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) площею 8,66 умовних кадастрових гектарів в межах території Широківської (бувшої Червонодолинської) сільської ради Миколаївської області по КСП "Промінь", яке спадкодавець отримала у спадщину після смерті сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

Обґрунтовуючи підстави відмови у задоволені позову, суд першої інстанції вказував, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що спадкодавець ОСОБА_2 був працевлаштованим чи членом КСП "Промінь" с. Червона Долина Снігурівського району Миколаївської області на час паювання та був включений до списку доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, тобто мав право за земельну частку (пай) у колективній власності на землю КСП "Промінь", а тому у позивача відсутнє право на успадкування спірної земельної частки (пай), оскільки до складу спадкового майна померлої таке право на день її смерті не входило.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Так, зазначав, що вже після ухвалення оскаржуваного рішення йому стало відомо, що ОСОБА_2 та інші власники сертифікатів укладали в 1996-2002 роках договори оренди паїв з КСП «Промінь», потім СГВК «Світоч», ФГ «Гармонія», отримував від цих господарств орендну плату до дня своєї смерті.

Крім того, було отримано протокол засідання правління КСП «Промінь» від 28 червня 1995 року №7 відповідно до якого ОСОБА_2 прийнято на роботу з 25 січня 1995 року. Вказане підтверджує законність отримання померлим сертифікату на право на земельну частку(пай).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи архівних довідок трудового архіву Снігурівського району про зарахування та звільнення ОСОБА_2 з КСП «Промінь» та розмір отриманої ним заробітної плати, архівного витягу із протоколу КСП «Промінь» про зарахування ОСОБА_2 на роботу, наданого архівним відділом Баштанської райдержадміністрації від 26 липня 2021 року, довідки Широківської сільської ради Снігурівського району від 02 серпня 2021 року та списку громадян, які передали в оренду земельні частки(пай) СГВК «Світоч». Вказане клопотання було мотивоване неможливістю подати дані докази раніше, через те, що про їх наявність позивачеві на день складання позову нічого не було відомо, а на всі запити суду на момент розгляду справи буд-яких інших відомостей про наявність ОСОБА_2 у списках КСП «Промінь» чи про наявність інших документів по Черновонодолинській сільській раді надано не було.

Відповідно до частини третьої, восьмої ст.83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Судом встановлено, що у липні та серпні 2021 року позивачем було отримано вищевказані документи.

Оскільки позивач з об`єктивних (поважних) причин не мав можливості подати вказані докази у встановлений законом строк, колегія суддів вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню.

Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що в силу приписів ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що на підставі розпорядження Снігурівської районної державної адміністрації від 05 травня 1996 року №167-р ОСОБА_2 отримав сертифікат на земельну частку(пай) серії МК №034919 на площу 8.66 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Промінь» в межах території Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказаний сертифікат зареєстрований 10 червня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай за №403 ( а.с.13, 84).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 9).

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є його мати ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину після його смерті, оскільки була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що позивачем надано довідку Широківської сільської ради Миколаївської області від 25 лютого 2019 року № 149 (а.с.10).

Родинні відносини підтверджуються копією Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 1 від 12 лютого 2019 року (актовий запис про народження № 80 від 29 жовтня 1957 року, складений Виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області), де в графі "відомості про матір" вказана ОСОБА_5 ; копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № від 25 березня 2021 року на підтвердження зміни прізвища ОСОБА_6 на ОСОБА_1 (а.с. 6, 16).

Згідно з довідкою Снігурівської державної нотаріальної контори від 01 квітня 2021 року № 417/01-16 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64156563 від 30 березня 2021 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася (а.с. 44-45).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с. 7).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке успадкував її син ОСОБА_1 та на яке отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом. Інші спадкоємці спадщину не прийняли (а.с. 46-68).

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3 на земельну частку (пай) площею 8,66 умовних кадастрових гектарів по КСП "Промінь" в межах території Широківської сільської ради Миколаївської області (колишньої Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області), яку остання отримала у спадщину після смерті сина ОСОБА_2 , право на яку останній набув на підставі сертифікату серії МК №034919, на підтвердження чого спадкоємець надав довідку заступника начальника Відділу у Снігурівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Кравченка О. від 29 березня 2019 року за вих. №35/0-0.35-40/149-19.

Постановою завідувача Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. від 18 вересня 2019 року № 188/02-31 представнику позивача відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю правовстановлювального документу на спадкове майно (а.с. 4).

Згідно зі ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст.1216 ЦК України cпадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

Єдиним спадкоємцем другої черги усього майна після смерті ОСОБА_2 є його рідний брат по матері - позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1268 ЦПК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно роз`яснень, наданих в пунктах 10, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05червня 2003 року №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 4 цього указу розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (пункт 5 Указу № 720/95).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 і за законом, і за заповітом, яка у свою чергу, в силу приписів ч.1 ст.1261, ч.2 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_2 . За такого, позивач набув право на спірне спадкове майно як спадкоємець за законом.

Як установлено судом, у спадкоємця ОСОБА_1 відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спірну земельну частку (пай), серії МК № 034919, у зв`язку з чим, він позбавлений можливості оформити спадщину шляхом вчинення нотаріальної дії.

Отже, вказана земельна частка (пай) була надана ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 034919, який згідно довідок відділу у Снігурівському районі Головного управлінням Держгеокадастру в Миколаївській області від 23 березня 2019 року № 35/0.35-40/149-19 та від 19 квітня 2021 року №0-14-0.35-69/119-21 останній отримав, тобто реалізував своє право на земельну частку (пай) та у останнього виникло право власності на це майно.

З врахуванням наведеного, висновок суду про відсутність доказів працевлаштування ОСОБА_2 та включення його списку доданого до Державного акту на право колективної власності на землю у списках КСП «Промінь», тобто доказів того, що він мав право на земельну частку(пай) у КСП, при наявності доказів реалізації ним свого права на отримання земельної частки є невірним.

А тому, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина що саме неможливість надання спадкоємцем Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 034919 чи його дублікату, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) по КСП «Промінь» в межах території Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області розміром 8,66 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі на місцевості.

У той же час, надані позивачем на підтвердження права на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №034919 довідки з Головного управлінням Держгеокадастру в Миколаївській області не є правовстановлюючими документами і не дають підстав для вирішення спору в іншому поза судовому порядку.

Отже, з мотивів правового захисту прав позивача суд апеляційної інстанції вважає, що не має практичної доступної для позивача можливості реалізувати свої спадкові права в інший спосіб, ніж шляхом ухвалення рішення суду. Наявні у матеріалах справи докази спростовують фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції і дають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

При таких обставинах та зважаючи на доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай), розміром 8.66 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 034919, слід скасувати, постановити у нове судове рішення, яким визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 8.66 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 034919, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП "Промінь" № 403 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та успадкувала вказану земельну частку (пай) після смерті сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин виходить колегія суддів, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду, що дає підстави відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.

Згідно з поданою позивачем заявою, останній просив не стягувати з відповідача сплачений ним судовий збір, а тому розподіл судових витрат відповідно до присів ст.141 ЦПК України колегією суддів не проводиться.

Керуючись статтями 367,368,374, 376, 381,382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), розміром 8.66 умовних кадастрових гектарів, колишнього КСП «Промінь» в межах Широківської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 034919 по КСП «Промінь», зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 403 та після смерті останнього була успадкована ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 08 вересня 2021 року.