Справа № 183/7054/20
№ 2/183/1698/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судового засідання Устименко М.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, про визнання недійсним Договору дарування емфітевничного права в частині передачі права користування земельною ділянкою,
представника відповідача ОСОБА_4 , -
Вказаний Договір, відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права, був укладений на 250 років., а за користування земельною ділянкою Відповідач 1 повинен був сплатити власнику (спадкодавцю) плату у розмірі 20 000,00 грн. (Двадцять тисяч грн. 00 коп.).
Підставою для укладення даного Договору дарування став Договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 31.01.2018 року, який в судовому порядку був розірваний, а дане рішення набрало законної сили саме 30 квітня 2020 року - в день укладення Договору дарування емфітевтичного права, серія та номер 489, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ямковий В.Ф. позов підтримав з підстав, визначених у ньому.
Відповідачі, кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи.
Третя особа - приватний нотаріус Петренко К.В. належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, причина неявки суду не відома.
Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року відкрите провадження по справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження (а.с. 27).
Ухвалою суду від 04 березня 2021 року вжито заходи забезпечення позову (а.с. 52-53).
Ухвалою суду від 08.06.2021 року призначено розгляд справи по суті.
Суд, заслухавши осіб, що беруть участь у справі, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків.
Обставини, встановлені судом.
Зазначена інформація з державного реєстру містить дані про те, що підставою для укладення зазначеного вище Договору дарування став Договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 31.01.2018 року, який, як зазначав суд вище, - розірваний.
Правовідносини, що виникли між сторонами, щодо недійсності правочину, врегульовані наступними нормами закону, а саме.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним (ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).
У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони (ч. 2 ст. 626 ЦК України).
У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.
Частиною 1 статті 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.
Між тим, у відповідності до вимог ч. 1, 4 ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.
Таким чином, за Договором дарування емфітевтичного права та ч. 1 ст. 717 ЦК України, ОСОБА_2 виступає ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 - Обдаровуваним.
Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України).
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).
Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Як зазначав суд вище, на момент укладення оспорюваного Договору дарування, ОСОБА_2 втратила право передачі земельної ділянки за Договором Емфітевзису, оскільки такий договір був розірваний рішенням Новомосковського міськрайонногого суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року, яке набрало законної сили 30 квітня 2020 року, тобто в день посвідчення договору дарування.
У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Питання щодо судових витрат належить вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі, викладеного, керуючисьст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, про визнання недійсним Договору дарування емфітевничного права в частині передачі права користування земельною ділянкою, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять гривень, 40 копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять гривень, 40 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою завою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання ним копії судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В.Сорока.