ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м.Суми

Справа №591/5496/19

Номер провадження 22-ц/816/1262/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гриценка Бориса Миколайовича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 травня 2021 року, постановлене у складі судді Шелєхової Г.В., у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 27 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та встановлення порядку користування квартирою.

Позов мотивує тим, що їй, відповідачці та ОСОБА_3 в рівних частинах на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину спірної квартири, яку вона успадкувала з відповідачкою, по 1/6 частки спірної квартири кожна.

Вказує, що спірна квартира складається з чотирьох житлових кімнат, житловою площею 51,50 кв.м, загальною площею 76,62 кв.м.

Зазначає, що у добровільному порядку вирішити питання про встановлення порядку користування квартирою неможливо.

Посилаючись на вказані обставини, просить визначити, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ; встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : за ОСОБА_1 визначити у користування житлову кімнату «4», площею 17,1 кв.м, житлову кімнату «5», площею 8,2 кв.м; балкон «І», площею 12,4 кв.м, а всього 27,7 кв.м, житлова площа 25,3 кв.м, що складає 49/100 ідеальних часток. За ОСОБА_2 визначити у користування житлову кімнату «8» площею 12,2 кв.м, житлову кімнату «9» площею 14,0 кв.м, лоджію «ІІ» площею 3,4 кв.м, лоджію «ІІІ» площею 3,0 кв.м, всього 32,6 кв.м, житлова площа 26,2 кв.м, що складає 51/100 ідеальних часток. У загальному користуванні співвласників залишити наступні приміщення: коридор «1» площею 9,4 кв.м; вбудовану шафу «2» площею 1,0 кв.м, кухня «3» площею 7,3 кв.м, ванна «6» площею 2,6 кв.м, туалет «7» площею 0,9 кв.м, всього 21,2 кв.м.

Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 24 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визначив, що ОСОБА_1 належить 1/2 частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Встановив порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: за ОСОБА_1 визначив у користування житлову кімнату «4», площею 17,1 кв.м, житлову кімнату «5», площею 8,2 кв.м; балкон «І», площею 12,4 кв.м, а всього 27,7 кв.м, житлова площа 25,3 кв.м, що складає 49/100 ідеальних часток, за ОСОБА_2 визначив у користування житлову кімнату «8» площею 12,2 кв.м, житлову кімнату «9» площею 14,0 кв.м, лоджію «ІІ» площею 3,4 кв.м, лоджію «ІІІ» площею 3,0 кв.м, всього 32,6 кв.м, житлова площа 26,2 кв.м, що складає 51/100 ідеальних часток. У загальному користуванні співвласників залишив наступні приміщення: коридор «1» площею 9,4 кв.м; вбудовану шафу «2» площею 1,0 кв.м, кухня «3» площею 7,3 кв.м, ванна «6» площею 2,6 кв.м, туалет «7» площею 0,9 кв.м, всього 21,2 кв.м.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Гриценко Б.М., посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачка володіє 1/2 частиною спірної квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину - 1/6 частина квартири та свідоцтва про право власності на житло - 1/3 частина квартири. Титул власника ні ким не оспорюється, що свідчить про відсутність предмету спору.

Вказує, що позивачем у добровільному порядку не врегульовувались відносини щодо встановлення порядку користування квартирою.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам закону та інтересам сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачки адвоката Германа І.В., який підтримав доводи апеляційної скарги,представника позивачки адвоката Тімашова А.С., який заперечує проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 на праві власності фактично належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 (1/6 частки успадкованої за законом та 1/3 частки у спільній сумісній власності). Крім того, між сторонами відсутня домовленість щодо порядку користування квартирою, а тому доцільно встановити порядок користування квартирою за варіантом №1 експертного висновку будівельно-технічного дослідження №1282 від 19 серпня 2019 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належала в рівних частинах по 1/3 частці на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а. с. 21-22, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 березня 2019 року, після смерті ОСОБА_3 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 у рівних частинах успадкували його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 (а. с. 17-18, т. 1).

Згідно експертного висновку будівельно-технічного дослідження №1282 від 19 серпня 2019 року, експертом запропоновано 2 варіанти визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивачка ставить питання про визначення порядку користування квартирою за 1 варіантом, згідно якого їй виділяється в користування житлова кімната «4», площею 17,1 кв.м, житлова кімната «5», площею 8,2 кв.м; балкон «І», площею 12,4 кв.м, а всього 27,7 кв.м, житлова площа 25,3 кв.м, що складає 49/100 ідеальних часток; відповідачці виділяється в користування житлова кімната «8» площею 12,2 кв.м, житлова кімната «9» площею 14,0 кв.м, лоджія «ІІ» площею 3,4 кв.м, лоджія «ІІІ» площею 3,0 кв.м, всього 32,6 кв.м, житлова площа 26,2 кв.м, що складає 51/100 ідеальних часток. У загальному користуванні співвласників залишаються наступні приміщення: коридор «1» площею 9,4 кв.м; вбудовану шафу «2» площею 1,0 кв.м, кухня «3» площею 7,3 кв.м, ванна «6» площею 2,6 кв.м, туалет «7» площею 0,9 кв.м, всього 21,2 кв.м.

Отже, на даний час між сторонами виникли суперечки з приводу користування спільною квартирою та домовитись між собою сторони в позасудовому порядку про порядок користування квартирою, в рамках їх часток власності, не змогли, тому позивачка звернулась за вирішенням спірного питання до суду.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже за встановлених обставин справи та вимог закону, з урахуванням кількості співвласників спірної квартири, розміру житлової площі, а також конфліктних відносин між сторонами по справі, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення частки позивачки у праві власності на квартиру, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно загальна частка позивачки не визначена, та встановлення порядку користування спірною квартирою, який відповідає інтересам сторін та розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно враховано, що запропонований позивачем 1 варіант експертного висновку будівельно-технічного дослідження №1282 від 19 серпня 2019 року щодо користування спірною квартирою враховує інтереси співвласників.

ОСОБА_2 не запропоновано іншого варіанту порядку користування спірною квартирою.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не дотримано досудового врегулювання даного спору, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки сам факт звернення позивача з позовом до суду свідчить про не досягнення між сторонами згоди щодо досудового врегулювання спору. Крім того недотримання порядку досудового врегулювання спору за нормами ЦПК України не є підставою для відмови у позові.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гриценка Бориса Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 травня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2021 року.

Головуючий Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина