Справа № 368/176/21
Рішення

Іменем України

"07" вересня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі: головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та просив визнати недійсним Договір позики №5 укладений 01.11.2020 року між ним та відповідачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС».

Мотивував заяву тим, що між ним та відповідачем було укладено Договір позики №5 від 01.11.2020 року, відповідно до якого позивачем було отримано позику в розмірі 3200 грн. Даний договір позивачем підписано не було.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ст.. 8 ЗУ «Про електронну комерцію» Права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів".

Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів".

Частинами 2, 3 ст. 13 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві (інформацію про: 1)найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2)основні характеристики продукції; 3)ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість комунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору.

Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення.

Відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

3. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ;

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо);

3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту;

4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України;

5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;

6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;

7) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг.

У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надаватиметься споживачу третьою особою та є обов`язковою для отримання кредиту, орієнтовна вартість такої послуги визначається за аналогічними, вже укладеними кредитодавцем договорами про споживчий кредит за попередні три місяці, або у разі відсутності таких договорів за середньою вартістю такої послуги, визначеною кредитодавцем за результатами аналізу вартості послуг, що пропонуються щонайменше трьома постачальниками на ринку таких послуг;

8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань із сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а також про право кредитодавця та/або нового кредитора залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію. Попередження про право кредитодавця залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію обов`язково має включати інформацію про встановлені законодавством вимоги щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки), про право споживача на звернення до Національного банку України щодо недотримання зазначених вимог кредитодавцем та/або новим кредитором, та/або колекторською компанією, а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості, та інформацію про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 182 Кримінального кодексу України за незаконне збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про третіх осіб;

10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

11) порядок дострокового повернення кредиту;

12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача.

Відповідачем було проігноровано зазначену вимогу та не повідомлено письмово позивачу всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що позивачу, як позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і позивач був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» не надав мені відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті.

Крім того, п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами, можуть бути визнанні недійсними.

Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Однак, прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чек боксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ЗУ «Про електронні довірчі послуги»: Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Таким чином, оскільки порядок акцептування пропозиції Відповідачем не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», Договір про надання позики, укладений між позивачем та Відповідачем є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Відповідно до Постанови ВСУ від 12 жовтня 2016 року по справі № 916/16/16: Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження укладення між сторонами змішаного договору (ст. 628 ЦК України), який містить елементи як кредитного договору, так і договору банківського рахунку позивачем надано роздруківку електронної заяви ФОП ОСОБА4 від 14.06.2011, відповідно до якої: "Банк за наявності вільних грошових коштів здійснює обслуговування кредитного ліміту на рахунку № НОМЕР 1, про розмір ліміту Банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua і разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Підписавши цю заяву, Клієнт приєднується і погоджується із умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах Приват Банку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua".

Водночас, судами встановлено, що дана заява не містить підпису відповідача, натомість у заяві наявна відмітка про накладення клієнтом 14.06.2011 електронно-цифрового підпису у системі інтернет - клієнт - банкінгу Приват 24.

Відповідно до ст.. 1046, 1047 ЦК України: За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Також Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту укладений між позивачем та відповідачем містить ознаки Кредитного договору. В оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту.

У разі відсутності інформації про вартість додаткових та супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання споживчого кредиту, для надання такої інформації враховуються вимоги законодавства про споживче кредитування щодо визначення вартості цих послуг відповідно до їх орієнтовної вартості».

Однак працівниками Відповідача було проігноровано дані вимоги законодавства та не було надано позивачу розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з ним реально нарахований позивачу відсоток за користуванні кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів.

Відповідачем було введено позивача в оману на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Позивачу було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що той погодився на укладення зазначених договорів. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як позивачу запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків за вказаним кредитним договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами які існують на момент відшкодування. Аналогічний висновок вказаний в постанові Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, подано відзив в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» є фінансовою установою і надає фінансові послуги, а саме: надання послуг з факторингу, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на підставі відповідної ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, правил надання коштів у позику, втому числі і на умовах фінансового кредиту та примірного договору, копії підтверджуючих документів додаємо.

Заявник/користувач, який має на меті отримати кошти у кредит, може ознайомитись з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Правила) та примірним договором, які діють під час реєстрації та підписання електронного договору, на веб-сайті Товариства у загальному доступі і є публічною пропозицією (офертою) Товариства, у розумінні ст.ст.641,644 Цивільного кодексу України до укладення договору, а також на які є посилання безпосередньо при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ITC) на сайті Товариства - https://cashberry.com.ua (далі - Сайт).

Відповідно до п.4.1. Правил, заявник здійснює заповнення заявки на отримання Кредиту на сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані зазначені в заявці, в якості обов`язкових для заповнення.

Відповідно до п.4.2. Правил, у заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту, тобто які відомі лише заявнику/користувачу, який самостійно встановлює для себе захист та збереження вищевказаної інформації від третіх осіб, а також із власної ініціативи та бажання надає її будь-яким особам.

Фактом підтвердження щодо ознайомлення з Правилами, примірним договором та надання заявником дозволу (згоди) на обробку своїх персональних даних, які зазначені в заявці на отримання кредиту, є проставлення заявником/користувачем при реєстрації відповідних відміток на сайті Товариства.

01.11.2020 року гр. ОСОБА_1 з метою отримання кредиту було здійснено реєстрацію на веб-сайті Товариства та надано наступні відомості: 12.07.1974 р.н., паспортні дані: НОМЕР_1 виданий 12.08.2019 року; РНОКПП НОМЕР_2 : телефон: НОМЕР_3 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2; номер маски карти: НОМЕР_4 , на який було здійснено перерахунок грошових коштів (кредиту) по нижче вказаному укладеному договору, на підтвердження чого надаємо інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» (як оператора послуг платіжної інфраструктури) про успішно здійснену транзакцію типу «виплата кредиту» на номер карти НОМЕР_4 , яку вказав Позивач при реєстрації на сайті, за вих.№232/04 від 21.04.2021 року.

Так, 01.11.2020 року між ОСОБА_1 та Товариством було укладено договір №5 про надання фінансового кредиту від 01.11.2020 року із додатком №1 (графік розрахунків) (далі - договір) на суму кредиту 3200,00 грн., строком на 30 календарних днів, під 1,71% (знижена процентна ставка) від суми кредиту за кожний день користування кредитом застосовується на період строку надання кредиту (починаючи с першого дня перерахування суми кредиту та до закінчення строку кредиту), визначеного у п.1.2. цього Договору; під 2,71 % (стандартна процентна ставка) від суми кредиту за кожний день користування кредитом застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.2. цього Договору, якщо Позичальник не виконав умови зазначені в п. 1.3.1. цього Договору;' в електронному вигляді на веб-сайті Товариства - https://cashberry.com.ua/ (копія якого надається).

Додатково повідомляємо, що в період карантину за прострочення виконання зобов`язань за договором - ОСОБА_1 звільнено від відповідальності за вказаним договором (п.7.4. Договору) перед Товариством за таке прострочення (на підставі п. 7 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та запобіганню короновірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020р. №5 3 3-ІХ в частині доповнення п.6 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування»). Але звертаємо Вашу увагу, що нарахування на період дії карантину здійснювалося Товариством за процентною ставкою, передбаченою п. 1.3.1., 1.3.2. Договору №5 від 01.11.2020 року.

Додатково зазначаємо, що позичальником було здійснено наступні платежі в рахунок погашення заборгованості за договором №5 від 01.11.2020, а саме:

- 30.11.2020 в розмірі 1100,00 грн. (в особистому кабінеті позичальника);

- 30.11.2020 в розмірі 487,00 грн. (в особистому кабінеті позичальника);

- 12.12.2020 в розмірі 548,00 грн. (в особистому кабінеті позичальника),

- на підтвердження чого надаємо інформаційні довідки ТОВ «Платежі Онлайн».

Також, повідомляємо, що 30.11.2020, 12.12.2020 ОСОБА_1 в особистому кабінеті позичальника було ініційовано здійснення пролонгації за кредитним договором та в результаті укладено додаткові угоди про зміну умов договору №5 від 01.11.2020 року (копії додаткових угод надаємо).

Відповідно до пункту 9.21. договору, позичальник підтверджує, що:

- до укладення цього Договору отримав від Кредитора інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»;

- повідомлений про свої права згідно статті 8 Закону України «Про захист персональних даних»;

- інформація надана Кредитором з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без пав 'язування її придбання;

- надав згоду на передачу Кредитору своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану Позичальника та його спроможності виконати зобов`язання за цим Договором та

ТГ; І Н.

Зазначений договір укладений в електронній формі з проставлянням Позивачем (гр. ОСОБА_1 ) електронного підпису.

Згідно Правил електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних, надсилаються та призначені для ідентифікації підписанта цих даних; одноразовий ідентифікатор - певна цифрова послідовність, вона визначена в законодавстві України, що регулює питання в сфері електронної комерції.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено порядок укладання електронного договору. Так, ч.б ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надано шляхом: надсилання електронного повідомлення в особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз 'яснення логічно пов 'язані з нею.

Згідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; ?,/ аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно п.4.14 Правил, Товариство направляє (розміщує) в Інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ITC) Товариства, а саме в Особистому кабінеті на сайті Оферту Заявнику, яка містить істотні умови кредитного договору.

Пунктами 4.15, 4.16 цих Правил передбачено, що у разі прийняття Заявником пропозиції укласти електронний договір (Оферта), Заявник має заповнити в Особистому кабінеті заяву про прийняття Оферти (здійснити акцепт Оферти) в електронній формі. Заява про акцепт Оферти підписується в ITC Товариства електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Після акцептування Заявником оферти, він одержує електронне повідомлення-підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа.

Позивач здійснивши акцентування Оферти, підтвердив, що впевнений в тому, що всі умови йому зрозумілі та він чітко усвідомлює, які платежі, у якій сумі, у який термін та у якій валюті необхідно буде сплачувати, та шляхом підписання цієї заяви, він засвідчив, що у належній та доступній формі був проінформований про всі умови і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Так, згідно п.5.4. Правил кредитний договір підписується за домовленістю сторін згідно вимог, визначених законом України «Про електронну комерцію». Позичальник підтверджує, що алфавітно-цифрова послідовність, яку Заявник отримує шляхом реєстрації на сайті Товариства засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі та заповнення Заявки, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому CMC- повідомлення за номером телефону, вказаним Заявником під час заповнення Заявки, та яка додається (приєднується) до електронного повідомлення від Заявника, є його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), використовується ним в якості його власноручного підпису та є підтвердженням його особистості.

Згідно п.5.5. Правил, позичальник визнає всі документи, засвідчені з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням із документами в письмовій формі, підписаними власноручно. Товариство визнає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) в повідомленнях, переданих в рамках користування Особистим кабінетом, призводить до юридичних наслідків, аналогічно з використанням власноручного підпису відповідно до вимог законів. Сторони підтверджують, що електронний договір та всі додатки до нього мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Заявник підтверджує свою обізнаність та згоду з усіма істотними умовами договору у момент його підписання шляхом введення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Враховуючи вищезазначене та на підтвердження направлення Товариством одноразового ідентифікатора (у вигляді цифрової послідовності) на мобільний номер телефону НОМЕР_3 ОСОБА_1 , надаємо відомості відносно ідентифікатора: 89652.

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору №5 від 01.11.2020 року з посиланням на те, що перед укладанням договору, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» не надало йому об`єктивної, повної та достовірної інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору, в умовах кредитного договору, що передбачено ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», повідомляємо наступне:

Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовано відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до 4.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про:

1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг;

2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість;

3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги;

4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги;

5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги;

6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів;

7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами.

Згідно п.9.21. договору, гр. ОСОБА_1 підтвердив, що до підписання кредитного договору був ознайомлений з інформацією, що зазначена у частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» тау статті 9 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на вищевказане, звертаємо увагу суду, що перед укладенням кредитного договору, Позивачу була надана необхідна переддоговірна інформація, передбачена Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

. ОСОБА_1 з моменту укладення договору №5 від 01.11.2020 року не звертався до Товариства із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору, а також не скористався правом на відкликання згоди на укладення кредитного договору згідно з ч.З ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання _ «поживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Зі змісту оспорюваного договору №5 про надання фінансового кредиту від 01.11.2020 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів. умови кредитування. І ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Позивач у свою чергу не відмовлявся від виконання умов кредитного договору та не інформував Товариство про неможливість виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. З ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачу. Позивач не довів наявність зазначених вище умов для визнання умов договору несправедливими. Крім того, однією з обов 'язкових умов визнання договору недійсним є порушення, у зв 'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у справі № 6-94цс13.

Таким чином, текст підписаного сторонами договору, свідчить про досягнення сторонами згоди відносно всіх істотних умов договору до моменту реальної передачі грошових коштів, які були перераховані Позивачу на картковий рахунок. Окрім того, Позивачем не надано доказів на спростування презумпції правомірності правочину в цілому, зокрема позивачем не спростовано, що під час укладення кредитного договору він діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови, а також отримав кредитні кошти у національній валюті.

ОСОБА_1 є дієздатною особою, яка в повній мірі має можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміти наслідки вчинення певних дій та можливість відмовитись від вчинення таких дій, .до будуть суперечити її інтересам. Така особа має сама визначати необхідну кількість часу, якої буде достатньо для прийняття рішення.

Більш того, гр. ОСОБА_1 не був обмежений у часі, у зв`язку з чим він мав можливість в повній мірі ознайомитись з умовами укладення кредитного договору.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що фінансові установи в Україні діють відповідно до цього Закону з урахуванням норм законів України, які встановлюють особливості їх діяльності.

Відповідно до пункту 35 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року №913, фінансова установа зобов`язана виконувати укладені нею договори з надання фінансових послуг і під час укладання, виконання та припинення дії таких договорів дотримуватися вимог, визначених книгою п`ятою Цивільного кодексу України та законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутк`зеті таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до 4.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У позовній заяві гр. ОСОБА_1 містяться тільки необгрунтовані обвинувачення в адресу ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та низка скопійованих правових норм, але не міститься жодного доказу або належного обґрунтування того, що Товариством порушене чинне законодавство України.

Таким чином, договір №5 про надання фінансового кредиту від 01.11.2020 року укладений між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та гр. ОСОБА_1 , які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідаю їхній внутрішній волі, позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору.

Так, поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимий (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної штати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Судом встановлено, що 01.11.2020 року гр. ОСОБА_1 з метою отримання кредиту було здійснено реєстрацію на веб-сайті Товариства та надано наступні відомості: ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані: НОМЕР_1 виданий 12.08.2019 року; РНОКПП НОМЕР_2 : телефон: НОМЕР_3 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2; номер маски карти: НОМЕР_4

На вказаний рахунок було здійснено перерахунок грошових коштів - 3200 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» (як оператора послуг платіжної інфраструктури) про успішно здійснену транзакцію типу «виплата кредиту» на номер карти НОМЕР_4 , яку вказав Позивач при реєстрації на сайті, за вих.№232/04 від 21.04.2021 року.

ОСОБА_1 було здійснено платежі на користь відповідача , а саме:

- 30.11.2020 в розмірі 1100,00 грн.

- 30.11.2020 в розмірі 487,00 грн.

- 12.12.2020 в розмірі 548,00 грн. , що підтверджується інформаційними довідками ТОВ «Платежі Онлайн».

Відповідно до ст.11 ЗУ « Про електронну комерцію « передбачено порядок укладення електронного договору, а саме:

1. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

2. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про:

технологію (порядок) укладення договору;

порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору;

можливість та порядок внесення змін до умов договору;

спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту);

порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань;

технічні засоби ідентифікації сторони;

порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту);

посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа;

спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них;

умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів;

можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору;

інші відомості.

3. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

4. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

5. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

6. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

7. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення.

Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

8. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

12. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

13. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.12 ЗУ « Про електронну комерцію « передбачено підпис у сфері електронної комерції, а саме:

1. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Надана суду відповідачем оферта - пропозиція ОСОБА_1 від відповідача у формі паперової копії електронного повідомлення про умови кредиту : сума кредиту 3200 грн., термін кредиту 30 днів , розмір процентної ставки - 1,71 відсотка за день , річний розмір процентної ставки 624,15 відсотка не містить порядок створення та накладання електронного підпису стороною договору кредитодавцем не місить підпису кредитодавця та дати вказаної пропозиції , а тому не є належним та допустимим доказом.

Надана суду відповідачем заява про прийняття оферти ОСОБА_1 від 1.10.2020 року у формі паперової копії електронного повідомлення не містить зазначення, що вказана заява підписана ОСОБА_1 шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до оферти , а зазначено , що вчинено підпис позичальника ОСОБА_1 , що не є конкретно , так як відповідно до ст.12 ЗУ « Про електронну комерцію « передбачено три різні підписи у сфері електронної комерції, а тому не є належним та допустимим доказом.

Також суду відповідачем надано договір про надання фінансового кредиту від 1.11.2020 року де в п.9.4 зазначено, що цей договір є укладеним з моменту одержання Товариством , яке направило пропозицію укласти такий договір , відповіді про прийняття ( акцепт ) позичальником цієї пропозиції ( оферти) в порядку, визначеному ст.11 ЗУ « Про електронну комерцію», та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Цей договір не містить порядок створення та накладання електронного підпису стороною договору кредитодавцем, що вказаний договір підписаний ОСОБА_1 шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до договору , а зазначено , що вчинено електронний підпис позичальника ОСОБА_1 , що є іншим видом підпису відповідно до ст.12 ЗУ « Про електронну комерцію , а також не зазначено підписання договору відповідачем. А тому договір не є належним та допустимим доказом.

Додаткові угоди від 30.11.2020 року, від 12.12.2020 року про зміну умов договору, що надані відповідачем, не містять зазначення, що підписані ОСОБА_1 шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором чи іншим видом підпису відповідно до ст.12 ЗУ « Про електронну комерцію", а тому не є належним і допустим доказом.

Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України сторони спору не довели укладення електронного договору про укладення фінансового кредиту. А тому відповідно до ст.. 215 ч.1 ЦК України відсутні підстави для визнання недійсним договору і в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.215 ч.1 ЦК України, ст.ст.1,2,3,8,10,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», , ст.ст. 12,19, 23, 42, 43, 48, 49, 76-81, 83, 95, 178 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 17.09.2021 року.

Суддя В.І. Кириченко