Єдиний унікальний номер судової справи: 478/1656/20
Провадження № 22ц/812/1608/21 Доповідач в апеляційній інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

20 вересня 2021 року м. Миколаїв справа № 478/1656/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі:

- заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

-особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Томашевського О.О., у приміщенні суду в смт. Казанка о 10 годині 51 хвилині зі складанням його повного тексту 19 січня 2021 року, по справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі, Головне управління ДПС у Миколаївській області, про встановлення факту родинних відносин,

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі, про встановлення факту батьківства, як підстави для внесення змін до актового запису про народження дитини.

Заявник зазначала, що з 1980 року її батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проживали разом, без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилися двоє дітей - вона, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її сестра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, у зв`язку з втратою паспорта ОСОБА_6 , запис про батька заявника в книзі записів народжень та у свідоцтві про народження проведено за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність записано за її вказівкою відповідно до частини другої статті 55 КпШС України.

ОСОБА_4 звернулася із заявою до Казанківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про внесення змін до записів про її батька, проте їй було відмовлено.

Посилаючись на те, що встановлення факту батьківства їй необхідно для пільгової ставки податку при оформленні свого права на спадщину після смерті батька, а також безпосередньо впливає і на інтереси її сина ОСОБА_1 , оскільки підтвердження цього факту дозволить йому набути статус онука і оформити його право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 2012 року після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , заявник просила суд встановити факт про те, що ОСОБА_6 є її батьком.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження та залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - Головне управління ДПС у Миколаївській області.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 січня 2021 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українець, уродженець с. Новомихайлівка, Казанківського району, Миколаївської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є (доводиться) батьком дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, УРСР, а ОСОБА_9 є донькою ОСОБА_6 .

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що факт родинних відносин на рівні батьківства ОСОБА_6 відносно ОСОБА_4 підтверджено належними та допустимими доказами, а не встановлення даного факту може призвести до порушення майнових прав заявника, іншого порядку не визначено, а тому заява підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та за життя залишила заповіт заявниці та її сину, так як вважала, що вони є рідною донькою та онуком її брата ОСОБА_6 , є ОСОБА_2 , яка є її рідною сестрою та може отримати спадщину після смерті її рідної сестри у разі скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, задовольняючи заяву, районний суд взяв до уваги докази (довідки та пояснення свідків), які є лише припущеннями.

Заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, направила на адресу апеляційного суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та відсутності її представника, в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, яку просила задовольнити.

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З поданої заяви ОСОБА_4 вбачається, що в момент народження заявника її мати ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зареєстрованому шлюбі не перебувала, проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , тому відомості про батька дитини були внесені за вказівкою матері.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зважаючи на те, що її батьком є померлий ОСОБА_6 та встановлення факту батьківства їй необхідно для пільгової ставки податку при оформленні свого права на спадщину після його смерті, ОСОБА_4 просила встановити факт про те, що ОСОБА_6 є її батьком.

Крім того, ОСОБА_4 зазначала, що встановлення даного факту безпосередньо впливає і на інтереси її сина ОСОБА_1 , оскільки підтвердження цього факту дозволить йому набути статус онука і оформити його право на спадщину за заповітом, який за життя ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , склала 11 жовтня 2012 року.

Як на підставу для встановлення факту батьківства заявник посилалася на положення ст. 53 Кодексу законів про шлюб та сім`ю України, оскільки на момент виникнення вказаних правовідносин мав застосовуватися саме вказаний кодекс.

Із матеріалів спадкової справи № 94/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , яка витребувана апеляційним судом, убачається, що після її смерті із заявами про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року, встановлено факт, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є рідним братом ОСОБА_8 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись у листопаді 2020 року із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_4 вказувала, що встановлення факту батьківства необхідно їй для оформлення спадщини, після смерті ОСОБА_6 і сплати пільгової ставки податку та оформлення її сином ОСОБА_1 спадщини за заповітом ОСОБА_8 від 11 жовтня 2012 року.

Разом з тим, заперечуючи проти рішення суду першої інстанції, яким задоволено вказану заяву про встановлення факту, ОСОБА_2 , яка не була учасником справи, оскаржила його в апеляційному порядку.

ОСОБА_2 зазначала, що вона є рідною сестрою ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після смерті якої вона в установленому порядку прийняла спадщину.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Разом з тим, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та не перевірив коло спадкоємців після смерті ОСОБА_8 та не врахував те, що встановлення факту батьківства у цій справі заявнику необхідно також для набуття її сином права на спадкове майно, зокрема після смерті ОСОБА_8 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою ОСОБА_8 , 14 листопада 2019 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_8 .

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції, не врахував, що ОСОБА_4 звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, який може вплинути на спадкові права інших осіб, що дає підстави для висновку про існування спору про право.

ОСОБА_2 заперечувала факт того, що ОСОБА_6 був батьком заявника.

З урахуванням установлених обставин та виходячи із наявності у заявника можливості ініціювати питання про оформлення права на спадкове майно, що входить до спадкової маси, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність в даному випадку спору про право, оскільки встановлені обставини справи дають підстави для залишення заяви ОСОБА_4 без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу заявниці, що остання не позбавлена права на загальних підставах звернутись із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин рішення суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалене з порушенням норм процесуального права, що в силу частини четвертої статті 374 ЦПК України є підставою для його скасування із залишенням позову без розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 377, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 січня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі, Головне управління ДПС у Миколаївській області, про встановлення факту родинних відносин, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що вона має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 21 вересня 2021 року.