ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1059/21 Номер провадження 22-ц/814/2076/21Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2021 року, ухваленого у складі головуючого судді Андрієць Д.Д., повний текст судового рішення виготовлено 06 липня 2021 року, у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплаченої пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У лютому 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримував пенсію по втраті годувальника. Однак, 01 вересня 2018 року йому було поновлено виплату пенсії у зв`язку із продовженням навчання.

Після вказаного поновлення виникла помилка програмного забезпечення, що виразилась в автоматичному нарахуванні та виплаті пенсії із завищенням у 100 %, замість встановлених законом 50%, внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 01 вересня 2018 року по 31 лютого 2019 в розмірі 6206,40 грн.

Добровільно відповідачем не було повернуто переплачені кошти.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2021 року позов Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів наявності рахункової помилки, або недобросовісності відповідача при нарахуванні та отриманні пенсійних виплат.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ГУ ПФУ в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначало, що внаслідок розрахункової помилки відповідач безпідставно отримав надмірно виплачену пенсію в розмірі 6206,40 грн із завищеним відсотком за період з 01 вересня 2018 року по 31 березня 2019 року.

Позиція інших учасників справи

06 вересня 2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки дана справа підпадає під ознаки зазначених норм цивільно-процесуального закону, то переглядається без виклику учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ПФУ у Полтавській області та отримував пенсію по втраті годувальника.

З 01 вересня 2018 року ОСОБА_1 відновлено виплату пенсії у зв`язку із продовженням навчання.

Згідно довідки про отримання пенсії за період з вересня 2018 року по березень 2019 року ОСОБА_1 отримав пенсію в розмірі 12412,80 грн.

24 квітня 2019 року на адресу ОСОБА_1 було надіслано претензію щодо сплати безпідставно одержаних коштів в сумі 6206,40 грн з проханням повернути їх в термін до 24 травня 2019 року.

10 травня 2019 року відповідачем було надано відповідь на вищезазначену претензію, в якій останній зазначав, що зловживання з його боку не було, оскільки він не був повідомлений про належний розмір пенсії та не міг вплинути на суми нарахувань.

Крім того, просив повідомити про підстави повернення коштів та період за який утворилася переплата.

Листом Кременчуцького об`єднаного управління ПФУ в Полтавській області від 27 травня 2019 року №153/3-14 повідомлено ОСОБА_1 про причини виникнення переплати.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Положеннями ст.263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством.

Закон встановлює два виключення з цього правила: по - перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по - друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Полтавській області належним чином не обґрунтовує факт допущення ним рахункової помилки, а лише констатує його.

Більше того, скаржником не надано жодних доказів існування в даному випадку рахункової помилки, що виразилась у автоматичному нарахуванні та виплаті пенсії у завищеному розмірі (висновку ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), на підставі яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, тобто такою, що виникла через технічний збій в роботі операційної системи, а не помилка, пов`язана з неналежним виконанням обов`язків службовою особою відповідальною за обчислення та нарахування пенсії.

У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що період переплати, який тривав з 01 вересня 2018 року по 31 березня 2019 року, складав значний проміжок часу та включав в себе декілька звітних періодів (два квартальних та один річний), та протягом якого у ГУ ПФУ в Полтавській області була об`єктивна можливість значно раніше виявити факт виплати ОСОБА_1 пенсії у завищеному розмірі.

Також, доказів недобросовісності та вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_1 при отриманні коштів ГУ ПФУ в Полтавській області апелянтом не надано.

Отже, у зазначеній справі встановлено відсутність двох обов`язкових складових, за яких відповідно до статті 1215 ЦК України можливе повернення безпідставно набутого майна, а саме: відсутність рахункової помилки зі сторони ГУ ПФУ в Полтавській області і недобросовісність щодо отримання пенсійних виплат з боку ОСОБА_1 .

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2021 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль