Номер провадження: 22-з/813/305/21
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

24.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса заяву представника ОСОБА_1 адвоката Черкеса Віталія Олександровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення збитків у зв`язку з невиконанням умов договору, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Одеського апеляційного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення збитків у зв`язку з невиконанням умов договору, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_4 адвоката Вовк Олександра Євгеновича та представника ОСОБА_1 адвоката Черкеса Віталія Олександровича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2020 року.

У вересні 2021 року адвокат Черкес В.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2020 року, посилаючись на те, що вказана ухвала суду оскаржена ОСОБА_1 , за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 454 грн. та постановою Одеського апеляційного суду від 16.09.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, оскаржувану ухвалу скасовано.

Апеляційним судом визначено розгляд заяви щодо ухвалення додаткового рішення проводити у порядку письмового провадження, оскільки справа за апеляційними скаргами на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2020 року розглянуто судом у порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Дослідивши уважно матеріали справи та доводи заяви про ухвалення додаткової постанови, колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволені такої заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (ст. 270 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Тобто процесуальне законодавство визначає вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, які передбачені ст. 270 ЦПК України. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених зазначеною статтею, і не може змінювати по суті основне рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Статтею 13 ЦПК України визначений принцип диспозитивності цивільного судочинства, який полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписи статті 141 ч. 1-3 ЦПК України встановлюють, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 30 грудня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2020 року в частині відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення збитків у зв`язку з невиконанням умов договору, повернуто представнику ОСОБА_1 .

Зазначена ухвала суду оскаржена в апеляційному порядку адвокатом Черкесом В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року, зокрема, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Черкеса В.О. задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2020 року скасовано.

22.09.2021 року адвокат Черкес В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткової постанови, якою стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2020 року.

Слід зазначити, що під час апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Черкеса В.О. на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2020 року, апеляційний суд вирішував виключно процесуальне питання щодо дотримання судом першої інстанції норм ЦПК України при поверненні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2020 року в частині відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.

Встановивши, що відсутні процесуальні перешкоди для апеляційного оскарження ухвали про повернення заяви про збільшення позовних вимог окремо від рішення суду, та дії районного суду під час повернення апеляційної скарги на відповідну ухвалу суду не засновано на нормах ЦПК України і є помилковими, апеляційний суд скасував ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2020 року.

При цьому, норми ЦПК України не містять положень про вирішення судом апеляційної інстанції питань про розподіл судових витрат при вирішенні процесуальних питань щодо правомірності ухвал районного суду, яким не закінчено розгляд справи по суті. В такому випадку питання про розподіл судових витрат вирішує суд, який розглядає справу по суті заявлених вимог.

За таких обставин, в апеляційного суду відсутні підстави у розумінні статті 270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.270 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 адвоката Черкеса Віталія Олександровича про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено: 24.09.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова