Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Гайдай К. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 з`явилась,

відповідач ОСОБА_2 не з`явився,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся у суд із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами 06 травня 2012 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 523.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбних відносинах з 2012 року. Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставами для розірвання шлюбу стали протилежні погляди на сімейне життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Перебування у шлюбних відносинах суперечить її інтересам. У відповідності до ст. ст. 104, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України просить позов задовольнити.

Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2020 року суддею у справі визначено Васильченко О. В.

04 червня 2021 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з ухваленням рішення Вищою радою правосуддя «Про звільнення з посади судді Подільського районного суду м. Києва Васильченка О. В. » від 08 квітня 2021 року № 798/0/15-21, за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О. І.

11 червня 2020 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду.

29 червня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

23 липня 2021 року в судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечив, просив суд надати сторонам час, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 06 вересня 2021 року.

17 серпня 2021 року відповідачем подано до суду заяву, в якій відповідач просив не розглядати справу за його відсутності у зв`язку з тим, що він буде перебувати у лікарні, однак жодних доказів на підтвердження зазначених обставин відповідач не надав.

У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю та просить такий задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Пояснила суду, що відповідач дійсно перебував на лікуванні у лікарні з 19.08.2021 по 03.09.2021, наразі він перебуває вдома і для участі у судовому засіданні перешкод не має. Крім того, позивач наполягає на розгляді справи за відсутності відповідача, у зв`язку з тим, що відсутня поважна причина неявки останнього у судове засідання, а також тривалий розгляд цієї справи у зв`язку із зміною складу суду.

У судове засідання відповідач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце цього засідання, а тому з урахування пояснень позивача, для уникнення затягування розгляду справи, суд вирішив здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки жодних доказів на підтвердження поданого ним клопотання на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 06 травня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 523, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб від 27 травня 2006 року серії НОМЕР_1 /арк. спр. 17/.

Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження /арк. спр. 5/.

У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся в суду із позовом за захистом свого порушеного прав

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За змістом ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Позивач скористалась наданим правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Сторони не виявили бажання примиритись. А заява відповідача не є клопотанням для надання строку для примирення та причиною відкладення у справах про розірвання шлюбу.

Суд враховує фактичні взаємини між подружжям, які склались між сторонами, обставини про які зазначено у позовній заяві.

Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) викладена правова позиція відповідно до якої: «Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Повертаючись до матеріалів цієї судової справи, суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, заслухавши пояснення позивача, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивача, збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією від, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 139, 142, 206, 259, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 травня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 523.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 10 вересня 2021 року.

Суддя О. І. Якимець