Справа № 503/480/21
Провадження № 2/503/317/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Журби С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Саражинської сільської ради Балтського (зараз Подільського) району Одеської області, площею 2,0833 га, частину домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,01 га, надану для будівництва індивідуального гаража, розташовану по АДРЕСА_1 . В позові зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_6 та прийняв спадщину, проте не може оформити право власності на спадкове майно, оскільки крім нього спадкоємцями є відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не бажають приймати спадщину, однак не відмовилися від неї. Крім того, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявний спір між спадкоємцями та ОСОБА_5 , яка сумісно проживала з померлим у цивільному шлюбу з 2003 року по день його смерті.

В судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надали заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судові повідомлення вручені належним чином.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_6 увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0833 га, розташована на території Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:0331, частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 100,5 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,01 га, надана для будівництва індивідуального гаража, розташована по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_4 як син померлого ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 27.08.1987 року Кодимським р/в РАЦС Одеської області) являється спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи №19/2020, заведеної до майна померлого. Нотаріусом було відмовлено у видачі йому свідоцтва про право на спадщину через виниклий спір із ОСОБА_5 , яка сумісно проживала з померлим без реєстрації шлюбу з 2003 року по день його смерті та вважає, що майно, яке ввійшло до складу спадщини є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.03.2020 р. в справі №303/2865/17 факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Відповідач ОСОБА_5 жодних дій щодо встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_6 не вчиняла, до суду із відповідним позовом не зверталась.

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, суд при ухваленні даного рішення приймає до уваги те, що відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися та не надала суду доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 2,0833 га, розташовану на території Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:0331, яка відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 250996331 від 02.04.2021 року належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 в порядку спадкування право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 100,5 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 , який відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 226581058 від 02.10.2020 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 225, належав ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 0,01 га, надану для будівництва індивідуальних гаражів, розташовану по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:0375, яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 251408715 від 06.04.2021 року належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Б.С. Сердюк