Справа № 523/7493/21
Провадження №2/523/3561/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.

за участі секретаря судового засідання Єпутатової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська універсальна біржа «Вітязь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська універсальна біржа «Вітязь» про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98-86, а саме будинку АДРЕСА_1 укладений відповідно з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь» в Журналі реєстрації правочинів по об`єктам нерухомості, реєстраційний номер 98-86 від 10.02.1998 року, що відбувся між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_4 .

Позов мотивується тим, що 10 лютого 1998 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_4 , було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна № 98-96, а саме житлового будинку загальною площею 119 кв.м., житловою площею 57,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Договір купівлі продажу будинку було укладено відповідно з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь» в Журналі реєстрації правочинів по об`єктам нерухомості, реєстраційний номер № 98-86 від 10.02.1998 року.

Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований у комунальному підприємстві Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у реєстровій книзі Бюро за ОСОБА_4 номер запису 24534-стор.56- кн.240 від 13.04.1998 року, що підтверджується записами на зворотній стороні вказаного договору.

Позивач ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_4 , що підтверджується його повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.06.1991 року, а також свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 04.05.1975 року, та свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_3 від 04.06.1991 року.

Позивач звернувся до нотаріуса, з метою оформлення спадкових прав як спадкоємець майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

На час укладення договору, ані позивачі, ні відповідач не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 травня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов відповідно до положення ст. 178 ЦПК України.

До суду 17 травня 2021 року, надійшла заява представника позивача ОСОБА_5 про долучення доказів до матеріалів справи.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бурега І.В. не з`явився, при цьому, звернувся до суду із заявою в якій заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи, та просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась у встановленому законом порядку. Відзив на адресу суду не надала, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи Одеської універсальної біржи «Вітязь» до суду також не з`явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялась у встановленому законом порядку, причини не явки суду повідомлені не були.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного:

Згідно договору купівлі - продажу нерухомого майна № 98-964, укладеного на Одеській універсальній біржі «Вітязь» ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_4 купили будинок АДРЕСА_1 , який зареєстрований у комунальному підприємстві Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у реєстровій книзі Бюро за ОСОБА_4 номер запису 24534-стор.56- кн.240 від 13.04.1998 року, що підтверджується записами на зворотній стороні вказаного договору.

Приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу №29/201 від 16.04.2021 року після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Одеса, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 23.12.2018 року.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає у вказаному будинку, також являється сином ОСОБА_4 , що підтверджується його повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.06.1991 року, а також свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 04.05.1975 року, та свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_3 від 04.06.1991 року, до нотаріуса позивач звернувся, з метою оформлення спадкових прав як спадкоємець майна ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що сторонами договір був повністю виконаний: продавцями були звільнені всі приміщення житлового будинку та передали покупцю ключі і знялися з реєстрації за вказаною адресою.

Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.

Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі продажу в 1995 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемним є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядаю справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі продажу будинку АДРЕСА_1 та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані.

При вчиненні правочину дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі продажу будинку, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1998 році.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі продажу і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожному доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація не була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав шляхом задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4-7,1-13, 258, 259, 263-265, 268, 280-285, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 47, 227 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська універсальна біржа «Вітязь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна № 98-86, житлового будинку загальною площею 119 кв.м., житловою площею 57,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_4 дійсним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.08.2021 року.

Суддя