справа № 489/2509/21 провадження №2/489/1643/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України (далі - АТ «Укрексімбанк», Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом

встановив:

У квітні 2021 року АТ «Укрексімбанк» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12725,32 грн. та судового збору в сумі 2270,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 01.12.2011 між Банком та відповідачем було укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачою платіжної картки в рамках зарплатного проекту № , з урахуванням додаткової угоди № 1 від 09.12.2013, згідно якого Банком було відкрито відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 та випущено платіжну картку в якості засобу доступу до рахунку.

09.06.2017 між сторонами укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту № БС/2017-06, відповідно до якого Банком відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту 12000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 28 % річних. За умовами договору дія кредитної лінії припиняється 31.05.2019.

Через порушення позичальником грошових зобов`язань станом на 01.04.2021 утворилася заборгованість в розмірі 12725,32 грн., з якої 5463,06 грн заборгованість за кредитом, 4216,41 грн. заборгованість за процентами, 2773,16 грн. пені, 71,28 грн. трьох процентів річних від суми несплаченого основного боргу, 201,42 грн. трьох процентів річних від суми несплачених процентів.

Вказану заборгованість Банк просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 30.06.2021 продовжено розгляд справи в зв`язку із повторним направленням відповідачу копій ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.

Крім того, направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що 01.12.2011 між Банком та відповідачем було укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачою платіжної картки в рамках зарплатного проекту № , з урахуванням додаткової угоди № 1 від 09.12.2013, згідно якого Банком було відкрито відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 та випущено платіжну картку в якості засобу доступу до рахунку.

09.06.2017 між сторонами укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту № БС/2017-06, відповідно до якого Банком відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту 12000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 28 % річних. За умовами договору дія кредитної лінії припиняється 31.05.2019 (пункти 2.1, 2.3, 2.6 договору).

За умовами пункту 7.2 договору, у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або процентами за користування кредитом, клієнт сплачує Банку за кожен день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної заборгованості кількості прострочених днів, починаючи з для виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 09.06.2021 по 01.04.2021, яка згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

За розрахунком позивача, через порушення позичальником грошових зобов`язань станом на 01.04.2021 утворилася заборгованість в розмірі 12725,32 грн., з якої 5463,06 грн заборгованість за кредитом, 4216,41 грн. заборгованість за процентами, 2773,16 грн. пені, 71,28 грн. трьох процентів річних від суми несплаченого основного боргу, 201,42 грн. трьох процентів річних від суми несплачених процентів.

22.03.2019 Банк направляв відповідачу претензію про дострокове погашення всієї заборгованості за Договором в строк протягом 30 календарних днів, а саме у строк до 22.04.2019. В подальшому, 25.04.2019 та 19.09.2019 позивач направив відповідачу вимоги про погашення заборгованості, які, які і претензія, останнім не виконано.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, за змістом частини другої якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вище наведене та наявні у справі докази, які свідчать про порушення відповідачем грошових зобов`язань, суд вважає обґрунтованою вимогу Банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в розмірі 5463,06 грн.

Між тим суд не погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості по процентам та неустойці (пені).

Відповідно до пункту 2.3 договору від 09.06.2017 дія кредитної лінії припиняється 31.05.2019.

Пунктом 6.2.1 договору сторони передбачили, що клієнт зобов`язується погасити Банку усю існуючу заборгованість за кредитом у день припинення кредитної лінії, заначений у пункту 2.3 цього договору.

Водночас умовами договору передбачено дострокове погашення кредиту та інших нарахованих платежів у разі порушення позичальником грошових зобов`язань (пункти 6.2.4, 6.3.2 договору).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У пункті 6.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) зазначено, що тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо наслідків порушення відповідачем строків повернення позичених коштів має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання цивільно-правової відповідальності, в тому числі за порушення грошового зобов`язання, враховуючи, що за пунктом 22 частини першої статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України.

Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), визначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постанові Верховного Суду від 10.10.2020 у справі № 905/2394/18 та постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 461/5070/15-ц (провадження № 61-14329св20).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено відповідачу претензію про дострокове погашення кредиту та інших, нарахованим відповідно договору платежів, в строк до 22.04.2019.

Таким чином, позивач скористався, передбаченим умовами договору та положеннями частини частиною другою статті 1050 ЦК України, правом н дострокове погашення заборгованості та змінив строк кредитування з 31.05.2019 на 22.04.2019 та, як слідує з розрахунку, після закінчення строку кредитування продовжив нараховувати проценти та неустойку.

За такого суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості по процентам та пені нарахованими по 22.04.2019, розмір яких за розрахунком суду складає: процентів 1249,32 грн.; пені нарахованої на заборгованість по кредиту - 666,41 грн. та пені нарахованої на заборгованість по процентам 200,63 грн., разом пені 867,04 грн.

Так як в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України та позивачем заявлено вимоги про стягнення трьох процентів річних, відповідно з відповідача підлягають стягненню за період вказаний позивачем 201,42 грн. три проценти річних, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту.

Щодо стягнення трьох процентів річних по простроченим процентам в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню через невірне нарахування позивачем заборгованості по процентам. Тому за розрахунком суду станом на 01.04.2021 стягнення трьох процентів річних нарахованих на заборгованість по процентам складає 49,81 грн.

Враховуючи наведене та доведення позивачем порушення відповідачем грошових зобов`язань позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 7830,65 грн., яка утворилася станом на 01.04.2021 і складається із 5463,06 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1249,32 грн. процентів, 867,04 грн. пені, 201,42 грн. трьох процентів річних нарахованих на заборгованість по кредиту та 49,81 грн. трьох процентів річних нарахованих на заборгованість по процентам.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, пропорційно задоволеному позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1396,73 грн. (2270,00 х 61,53%).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України заборгованість за кредитним договором, яка станом на 01.04.2021 складається із 5463,06 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1249,32 грн. процентів, 867,04 грн. пені, 201,42 грн. трьох процентів нарахованих на заборгованість по кредиту, 49,81 грн. трьох процентів річних нарахованих на заборгованість по процентам, всього 7830,65 грн. (сім тисяч вісімсот тридцять гривень 65 коп.) , а також судовий збір в сумі 1396,73 грн. (одна тисяча триста дев`яносто шість гривень 73 коп.)

У іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича,127;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 22.09.2021.

Суддя І.В.Коваленко