Провадження № 2/758/1101/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3,

представників відповідача-1 - Бородай Г.Д. та адвоката Чабарай М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комерційного комунального унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Буд», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун» про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2018 р. позивач ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить: 1) визнати недійсним договір про заміну управителя ФФБ від 25.02.2011 р., укладений між ТОВ «Інвест Таун», ККУП «Житло-Інвест» (відповідач-1) та ТОВ «Алекс Буд» (відповідач-2); 2) визнати недійсним договір про внесення змін до договору № 5 від 18.05.2006 р. про організацію спорудження житлового будинку з прибудинковими приміщеннями, укладений між ТОВ «Інвест Таун», ККУП «Житло-Інвест» та ТОВ «Алекс Буд»; 3) стягнути з ККУП «Житло-Інвест» пеню в розмірі 278 375,64 грн.

Позов мотивований тим, що позивач 04.03.2010 року ОСОБА_2 та ККУП «ФК «Житло-інвест» уклали Договір КНТР-000159/кв. «Про участь у фонді фінансування будівництва», за умовами п.1.1. якого Довіритель, на підставі повного визнання ним Правил фонду фінансування будівництва (виду А) житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 , затверджених уповноваженим органом Фінансової компанії (Наказ №9 від 02.03.2010 року) (іменуються в цьому Договорі - Правила ФФБ) дає згоду на участь у фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ), бере на себе зобов`язання виконувати Правила ФФБ, передає Фінансовій компанії в управління грошові кошти з метою отримання у власність об`єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій Фінансової компанії з управління цими коштами, а Фінансова компанія зобов`язується здійснити за винагороду управління залученими грошовими коштами в інтересах Довірителя на умовах, визначених Правилами ФФБ та цим Договором. Так, п.1.1. Договору КНТР-000159/кв. від 04 березня 2010 року посилається на «Правила фонду фінансування будівництва». В Додатку №2 Позивач надає суду вищеозначені «Правила ФФБ», в яких, в свою чергу, йде посилання на «Договір про заміну управителя ФФБ» від 25.02.2010 року, з яким позивач ознайомлений не був. При цьому, за доводами позивача, Відповідач 1 не наділений правом бути управителем ФФБ по будівництву житлового будинку в АДРЕСА_1 , а відтак, на думку позивача, правовими підставами визнання недійсним «Договору про заміну управителя ФФБ» від 25.02.2010 року, якщо такий був укладений між Відповідачем 1, Відповідачем 2 та Третьою особою 1, є невідповідність цього Договору вимогам част.1.2 та 5 ст.203 ЦК України, а також вимогам ст.23 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», а також правовими підставами визнання недійсним «Договору №69/А-22 про організацію спорудження об`єкта будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 » від 02 березня 2010 року є невідповідність цього Договору вимогам част.2 та част.5 ст.203 ЦК України. Крім того, щодо 3 позовної вимоги зазначив, що як вбачається з п.1.8. Договору КНТР-000159/кв. від 04 березня 2010 року, Позивач перерахував на рахунок Відповідача 1 по справі грошові кошти в сумі 762673 грн.00 коп. Пункт 5.2 Договору КНТР-000159/кв. від 04 березня 2010 року встановлює: «У разі використання Фінансовою компанією коштів, переданих Довірителем в управління, не за цільовим призначенням, Фінансова компанія сплачує Довірителю пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення». Пункт 1.4 Договору КНТР-000159/кв. від 04 березня 2010 року встановлює: «Запланований строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію - грудень 2010 року...» Крім того, цей же п.1.4. встановлює порядок зміни строку введення шляхом відповідного порядку інформування інвесторів. Позивач просить суд звернути увагу на ту істотну обставину, що Позивач по справі жодного разу не погодився на зміну строку введення об`єкту будівництва в експлуатацію. Станом на день подання цього позову житловий будинок в експлуатацію не введений, що і спонукає Позивача по справі звертатися до суду. У відповідності до вимог ч.2 ст.258 ЦК України, при стягненні пені позовна давність складає один рік (з 09 травня 2017 року по 08 травня 2018 року). З урахуванням того, що сума грошових коштів, перерахованих Позивачем на рахунок Відповідача 1, становить 762673,00 грн., то сума пені, яка підлягає стягненню з Відповідача 1 на користь Позивача, за означений період становить: 762673,00 грн. х 0,1% х 365 днів = 278375,64 грн. А відтак, вважав, що правовою підставою стягнення пені з Відповідача 1 на користь Позивача є відсутність у Відповідача 1 права бути управителем ФФБ по будівництву житлового будинку на АДРЕСА_1 . Самочинне протиправне позиціонування Відповідачем 1 себе як юридичної особи - управителя ФФБ доводить протиправний характер залучення грошових коштів Позивача до ФФБ. управителем якого є зовсім інша юридична особа, а саме ТОВ «Інвест Таун», яка є Третьою особою 1 по цій справі. Таким чином, за захистом свого порушеного права, позивач через свого представника звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11.05.2018 р. справу направлено до Подільського районного суду м.Києва за підсудністю (а.с. 19-21).

Провадження у справі відкрито ухвалою від 20.06.2018 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням справи у підготовче засідання (а.с. 31).

Представник Відповідача-1 - КП «Фінансова компанія «Житло-Інвест» надав відзив на позовну заяву, згідно якого КП просив відмовити в задоволенні позову, та вказав, що правовідносини між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 виникли на підставі Договору № 69/А-22 від 02 березня 2010 року, а не Договору про зміну управителя ФФБ від 25.02.2010 року на який у позовній заяві посилається Позивач, а тому твердження Позивача, на думку відповідача 1, про самоправний характер виникнення у Відповідача-1 функцій управителя ФФБ на підставі договору від 25.02.2010 року є безпідставними, як і його посилання на порушення відповідачем-1 та Відповідачем-2 вимог ст. 203 ЦК України при укладенні неіснуючого договору. відповідно до абзацу першого п. 1.8. Договору № 000159/кв. поточна вартість об`єкта інвестування /(квартири) станом на дату укладання цього Договору складає разом 797503 (сімсот дев`яносто сім тисяч п`ятсот три) грн., 00 коп. Відповідно до абзацу другого п. 1.8. Договору № 000159/кв. на момент укладення цього Договору Довірителем сплачено на рахунок ФФБ суму коштів у розмірі 762673(сімсот шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят три) грн., 00 коп та закріплено 69,97 (шістдесят дев`ять цілих дев`яносто сім сотих) вимірних одиниць об`єкту інвестування (кв. м.). Виходячи з поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування доплаті підлягає сума коштів у розмірі 34830 (тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять) грн., що відповідає 3,87 (три цілих вісімдесят сім сотих) вимірним одиницям, які необхідно доплатити Позивачеві доплатити відповідно до Договору № 000159/кв. Відповідно до п. 3.3.4. Договору № 000159/кв. фінансова компанія зобов`язана в разі, якщо Довіритель повністю про інвестує закріплений за ним об`єкт інвестування, передати Довірителю майнові права на цей об`єкт інвестування за договором про відступлення майнових прав. Таким чином, згідно доводів відповідача 1, Позивач не виконав частину свого зобов`язання, що стало наслідком не підписання Відповідачем-1 із Позивачем додаткової угоди про передачу останньому майнових прав на згадуваний об`єкт інвестування. Вказано, що Договором №000159/кв. не передбачено права односторонньої відмови від договору, а тому Відповідач зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання у передбаченому Договором способом. Дійсність зазначеного вище Договору №000159/кв. Позивачем не оскаржена, а тому, на думку відповідача 1, він є чинним і визначає структуру взаємовідносин між Позивачем та Відповідачем-1, а не інші договори на які Позивач посилається у прохальній частині позовної заяви. При цьому, звернув увагу на те, що позивач заявляє свою вимогу про застосування до Відповідача-1 заходів забезпечення виконання умов Договору № 000159/кв. за період з 08 травня 2017 по 08 травня 2018 року, тобто рік, однак строк звернення до суду із позовом про сплату пені розпочинається із моменту, коли Позивач довідався про порушення його прав, тобто не раніше грудня 2010 року (п. 1.4. Договору № 000159/кв.), коли Відповідачем-2 не було виконано обов`язку перед Довірителями та Відповідачем-1, а відтак строк позовної давності сплив.

Через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив відповідача 1, згідно якого позивач вважає, що відповідачем 1 не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів, крім того, на його думку, замовчував істотні обставини справи.

Ухвалою суду від 29.11.2018 р. підготовче провадження у справі за вищевказаним позовом закрито та справу призначено до судового розгляду.

Через канцелярію суду представником позивача - ОСОБА_3 була подана заява про відвід головуючому у справі - судді Ларіоновій Н.М., який мотивований тим, що у позивача є сумніви щодо неупередженості судді, оскільки вважає, що вона прямо або побічно заінтересована в розгляді даної справи в зв`язку з відсутністю письмової ухвали про відмову в забезпеченні доказів та не видачею йому належним чином завіреної копії протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 01.04.2019 р. визнано необґрунтованим відвід головуючому по справі - судді Ларіоновій Н.М., заявлений представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Комерційного комунального унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Буд», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун» про визнання недійсними правочинів та стягнення пені.

Ухвалою суду від 16.04.2019 р. (суддя Войтенко Т.В.) заяву представника позивача ОСОБА_3 про відвід судді Ларінової Н.М. - залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 18.03.2021 р. відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача-1 - адвоката Чабарай М.А. - про залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві; надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Представники відповідача-1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, наведених у відзиві, наголошували на дійсності оспорюваних договорів, та безпідставності вимоги про стягнення пені.

Представник відповідача-2, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду не подавав, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подано.

Представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подано.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 04.03.2010 року ОСОБА_2 та ККУП «ФК «Житло-інвест» уклали Договір КНТР-000159/кв «Про участь у фонді фінансування будівництва».

02.03.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун» та товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс Буд», ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) укладено Договір про внесення змін до договору № 05 від 18.05.2006 р. про організацію спорудження житлового будинку з прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 13-15).

З Єдиного державного реєстру судових рішень суду стало відомо, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 27.03.2014 року у справі № 758/12389/13-ц було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до комерційного комунального унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест», публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Буд», товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун» про визнання правочину таким, що вчинений під впливом обману.

Під час вирішення вказаної справи також зачіпалось питання передачі фонду фінансування будівництва виду «А» для спорудження житлового будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 в управління ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» для фінансування та завершення будівництва по вищезазначеному об`єкту.

За доводами позивача, 25.02.2010 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун», ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс Буд» укладений Договір про заміну управителя ФФБ».

Позовні вимоги 1 та 2 стосуються договорів, сторонами якого є юридичні особи, а відтак, спір між юридичними особами підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою від 22.07.2021 р. закрито провадження у справі за вищеавказаним позовом в частині позовних вимог про визнання недійсним Договору про заміну ФФБ від 25.02.2010 р. та в частині вимог про визнання недійсним Договору про внесення змін до договору № 05 від 18.05.2006 р. (пункти 1 та 2 резолютивної частини позову).

Щодо позовної вимоги про стягнення пені за нецільове використання грошових коштів у розмірі 278375,64 грн. суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, та інше.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з п. 5.2 Договору КНТР-000159/кв. від 04 березня 2010 року, у разі використання Фінансовою компанією коштів, переданих Довірителем в управління, не за цільовим призначенням, Фінансова компанія сплачує Довірителю пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пунктом 1.4 Договору КНТР-000159/кв. від 04 березня 2010 року передбачено, що запланований строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію - грудень 2010 року.

За доводами позивача, станом на день подання цього позову житловий будинок в експлуатацію не введений, що не оспорюється відповідачами.

Ч. 5 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

При цьому, жодним з учасників справи ані під час підготовчого провадження та під час обміну процесуальними документами між собою, ані під час судових засідань не поставлено суд до відома щодо наявності низки судових рішень.

Так, суду з Єдиного Державного Реєстру судових рішень стало відомо, що 27 липня 2017 у справі № 761/8527/17 Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову до Комерційного комунального унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» про стягнення пені за нецільове використання грошових коштів та визнання недійсною угоди. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/68210452).

Вказаним рішенням встановлено, що всупереч положенням законодавства, позивачем на надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували передачу грошових коштів відповідачу, а також виконання зобов`язань до Договору щодо перерахування коштів на рахунок фонду, адже як встановлено в судовому засіданні з наявної в матеріалах справи довідки про розрахунки по об`єкту будівництва пр.-т Правди, 80-82 між ТОВ «Інвест Таун» та ТОВ «Апекс Буд» від 02.03.2017 року, кошти, які сплачував позивач, обліковуються у забудовника ТОВ «Апекс Буд» та не були передані відповідачу в управління. Тобто, позивачем не надано до матеріалів справи доказів в обґрунтування позовних вимог щодо нецільового використання коштів відповідачем, як і не надано документів, в яких би було зафіксовано передачу грошових коштів відповідачу, а також виконання у повному обсязі зобов`язань по договору щодо перерахування коштів на рахунок фонду, на якому обліковуються кошти довірителя. За вказаних обставин, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за нецільове використання грошових коштів.

Суду також відомо, що згідно даних з ЄДРСР Шевченківським районним судом міста Києва 18.06.2019 р. у справі № 761/7097/19 винесено Рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Комерційного комунального унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» про стягнення пені за нецільове використання коштів довірителя - відмовлено у повному обсязі.

У вказаному рішенні встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення пені за нецільове використання коштів з ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» по договору №КНТР-000159/кв від 04 березня 2010 року, не надавши доказів виконання своїх зобов`язань за договором про участь у ФФБ щодо перерахування грошових коштів за вказаним договором. Відповідно до позовної заяви, позивач кошти передав ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» без посилання на документ, або розпорядчий акт у якому зазначено про зарахування коштів на поточний рахунок ФФБ, управителем якого є ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест». У матеріалах судової справи відсутній документ щодо передачі відповідачу коштів, а також відсутній документ про зобов`язання первинного управителя ТОВ «ІНВЕСТ ТАУН» перерахувати кошти за договором №54/105 від 25 лютого 2008 року на рахунок ФФБ, на якому обліковуються кошти довірителів, учасників фонду фінансування будівництва житла виду(А) управителем якого є ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» за адресою: проспект Правди, 80-82 у Подільському районі м. Києва.

А відтак, позивачу принаймні на час подачі позову до суду у справі №761/8527/17, та навіть на час винесення рішення по такій справі було достеменно відомо про порушене, на його думку, права відносно пені (внаслідок не ведення в експлуатацію будинку), тоді як даний позов був пред`явлений до Шевченківського районного суду м.Києва 08 травня 2018 р.

Крім того, в своєму позові позивач самостійно визначає застосування до такої вимоги спеціалізовану позовну давність в річний строк.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено також спеціальна позовна давність в один рік, яка застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ч.4ст.267 ЦК України регламентовано, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові за наявності про це заяви відповідача, яку, у даному випадку, містять матеріали справи.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Оскільки під час ухвалення даного рішення судом було встановлено пропущення строків позовної давності щодо пені, що вбачається з вищевикладеного, а позивачем не доведено переривання строків давності, тому суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду щодо стягнення пені, з відповідача у строк, більш, ніж передбачений ч. 2 ст.258 ЦК України, - є підставою для відмови у задоволенні вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає, що при подачі позову позивачем не сплачувався судовий збір на підставі ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» (як особа з інвалідністю 2 групи).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-5, 4, 16, ч.2 ст. 258 ЦК України, ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 82, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до Комерційного комунального унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Буд», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун» про стягнення суми - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач-1 - Комерційне комунальне унітарне підприємство «Фінансова компанія «Житло-інвест» (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Володимирська, буд.42; );

Відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекс Буд» (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Турівська, буд.31; );

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун» (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Василя Стуса, буд.35/37, оф.102; ).

Суддя Подільського районного

суду м.Києва Н.М. Ларіонова