У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Нізовій А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту майна у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

02.09.2021 року представник заявника, адвокат Масловський Ігор Анатолійович, звернувся до суду з вказаним клопотанням, в якому просив скасувати ухвалу про забезпечення позову від 04.12.2020 року, якою було накладено арешти на майно: житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 292,6 кв. м., (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 04); нежитлову будівлю під літ. «Е-2», що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2802,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 34317283); земельну ділянку по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :06:007:0046 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 03). Клопотання обґрунтовує тим, що власником нежитлової будівлі під літ. «Е-2», що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2802,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34317283) та власником земельної ділянки яка знаходиться в АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :06:007:0046, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03) є ОСОБА_1 . Окрім того, ОСОБА_5 , як власник майна на яке було накладено арешт протягом 2020-2021 року не знала про існування ухали суду від 04.12.2020 року, її не отримувала та судом дана ухвала на її адресу не направлялась. 02.09.2021 року ОСОБА_1 , звернувшись до ЦНАП з метою отримання інформації на предмет стану майна та з метою укладення договору дарування на належне їй майно в інтересах свого онука ОСОБА_3 , дізналася про накладений арешт на її майно. Тому, ОСОБА_1 вважає, що суд протиправно наклав арешт на майно, яке являється її приватною власністю, чим фактично порушив вимоги Конституції України в якій зазначено, що право власності є непорушним. Враховуючи вищезазначене та те, що ОСОБА_6 не є повноцінним власником арештованого майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а тому вона просить суд скасувати накладений ухвалою суду від 04.12.2020 року у цивільній справі № 357/11959/20 арешт щодо її майна та приватної власності. Що стосується житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 292,6 кв. м., (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 04) то вважає зазначити, що він дійсно зареєстрований за ОСОБА_7 та був подарований останньому згідно договору дарування від 04.12.2012 року. Однак, позивач ввела суд в оману, що призвело до прийняття безпідставного та незаконного рішення суду, оскільки відповідно до ст. 57 СК України, майно набуте на підставі договору дарування, є особистою приватною власністю обдаровуваного. Крім того, суд не встановив, що ОСОБА_1 не є стороною у спорі та між позивачем і нею не існує спору, та до неї позивачка ОСОБА_2 взагалі не заявляє та не заявляла жодних позовних вимог. ОСОБА_1 не є відповідачем у справі та позивач ОСОБА_2 в поданій заяві про забезпечення позову не зазначала про такі обставини, і в результаті неповного з`ясування усіх обставин справи, суд виніс ухвалу про накладення арешту на майно ОСОБА_1 . Таким чином, належне на праві приватної власності майно ОСОБА_1 не несе загрози правам позивача, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся так як дані договори дарування на майно є чинними та не оскарженими, а тому є законними. Більше того, позивачем не було надано до суду достатніх доказів про переконливість наведеного обґрунтування на стадії прийняття заяви про забезпечення позову. Тому, враховуючи те, що судом було порушено закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а тому за таких обставин, просить скасувати накладений ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2020 року у цивільній справі № 357/11959/20 арешт повністю.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Масловський І.А., у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Представник позивача, адвокат Гончар С.М., у судовому засіданні заперечив проти клопотання та зазначив, що ОСОБА_1 не є учасником справи, тому підстав для подання такої заяви не має згідно ст. 158 ЦПК України. Наразі існує спір щодо вказаного майна та позивачем подано відповідну заяву про зміну предмету позову.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила проти клопотання.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши учасників справи, оглянувши матеріали справи, при вирішенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову виходить з наступного.

17.12.2020 року судом прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

06.04.2021 року судом зупинено провадження у справі, до залучення у справі правонаступників ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.08.2021 року судом поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та залучено до участі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як правонаступників сторони відповідача ОСОБА_8 .

Так, 04.12.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за заявою позивача, було забезпечено позов ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя, шляхом накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_8 , а саме: житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 292,6 кв. м., (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 04); нежитлову будівлю під літ. «Е-2», що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2802,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 34317283); земельну ділянку по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :06:007:0046 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 03). У решті вимог заяви про забезпечення позову, відмовлено.

17.03.2021 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишено без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2020 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 1- 4 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Отже, вказаною нормою передбачено, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову може бути подано зокрема учасником справи, однак, вказане клопотання подано ОСОБА_1 , яка не є учасником справи.

З матеріалів справи №357/11959/20 вбачається, що судом прийнято до розгляду заяви сторін по суті справи, залучено до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_8 : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , призначено підготовче судове засідання та станом на 20.09.2021 року підстави, які зумовили вжиття заходів забезпечення позову не відпали, а питання щодо вступу у справу інших осіб, в тому числі залучення співвідповідача вирішуються судом у підготовчому засіданні.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.

В п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що власник майна, а також особа, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику може пред`явити позов про зняття арешту з майна.

Отже, захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Саме спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Таким чином, закон визначає ефективний та належний спосіб захисту порушеного права та інтересу особи власника майна, зокрема, внаслідок наявності арешту майна накладеного ухвалою суду, шляхом звернення до суду з позовом, про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту в порядку цивільного судочинства.

Також, слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову від 04.12.2020 року набрала законної сили 17.03.2021 року, тому посилання на необґрунтованість ухвали про забезпечення позову не приймаються до уваги, адже перевірка правильності застосування судом норм права є виключною компетенцією судів апеляційної та касаційної інстанції, що і було здійснено Київським апеляційним судом.

Керуючись ст. 158, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , про скасування арешту майна у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 20.09.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко