РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року місто Чернігів

Справа №751/4020/20

Провадження №2/751/143/21

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря судового засідання Пожилової О. В.

учасники справи:

представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» - Волошина О.Г.

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним - ОСОБА_1 (не прибула)

представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним - адвокат Новик Максим Сергійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії

Встановив :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

Акціонерне товариство «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення: заборгованості за послуги з централізованого опалення у сумі 13769 грн 63 коп, за період із 01.10.2016 року по 31.01.2020 року; втрати від інфляційних процесів у сумі 859 грн 33 коп, 3 % річних за опалення в сумі 701 грн 37 коп та судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності.

Багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 підключений до об`єднаної системи централізованого опалення, обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії (будинковим лічильником), а квартира № 123 , яка належить відповідачу , оснащена вузлом розподільного обліку теплової енергії (квартирним лічильником).

У порушення вимог чинного законодавства боржник не здійснював оплату за надані послуги, що порушує право позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк, у результаті чого виникла заборгованість за послуги у сумі 13 769 грн 63 коп, за період з 01.10.2016 року по 31.01.2020 року. За прострочення виконання грошового зобов`язання, стягненню з боржника підлягають суми: 3% річних - 701 грн 37 коп та іфляційних втрат - 859 грн 33 коп.

05.11.2019 року Новозаводським районним судом міста Чернігова було винесено судовий наказ у справі №751/7710/19 про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 11 745 грн 50 коп, за період із 01.10.2016 року по 31.07.2019 року, 3% річних - 402 грн 14 коп, інфляційних втрат - 859 грн 33 коп та судового збору в сумі 192 грн 10 коп.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.11.2019 року, за заявою боржника, судовий наказ скасовано.

25.08.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.39-47).

Заперечення обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири

АДРЕСА_1 , в якому наявні: прилад загальнобудинкового обліку витрат теплової енергії; помешкання громадян без індивідуальних приладів обліку витрат теплової енергії; помешкання громадян з індивідуальними (квартирними) приладами/обліку витрат теплової енергії; помешкання громадян із індивідуальним опаленням.

Квартира відповідачки обладнана індивідуальним приладом обліку Sharky 775, який введено в експлуатацію та за яким AT «Облтеплокомуненерго» здійснює облік спожитої нею теплової енергії.

Відповідач зазначає, що заборгованість згідно показників індивідуального приладу обліку за опалення квартири за статтею «Опалення (квартирний лічильник)» відсутня, оскільки вона не проживала у зазначеному помешканні, та не користувалася послугами АТ «ОТКЕ» з опалення квартири.

Зазначає, що між сторонами 15.12.2008 року укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання, який відповідно до п. 33 вважається щороку подовженим на наступний річний термін, якщо не пізніше ніж за один місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору. Письмових заяв від сторін договору не було, а отже договір є чинним та обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідач зазначає, що її квартира не обладнана автономною системою опалення, окремо облік тепла спожитого місць загального користування ( далі- МЗК ) у будинку не ведеться.

Вважає, що дії AT «OTKE» щодо нарахування боргу за період із жовтня 2016 року по квітень 2017 року є незаконними.

Відповідно до рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.11.2017 року, в справі № 751/6170/17, позовні вимоги ОСОБА_1 до AT «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано дії AT «Облтеплокомуненерго» щодо завищення нарахування витрат теплової енергії за місцем загального користування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за період із жовтня 2016 року по квітень 2017 року неправомірними; зобов`язано AT «Облтеплокомуненерго» припинити дії в частині неправомірного нарахування сум за місця загального користування за вказаний період та здійснити перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за вказаний період.

Не зважаючи на наявність судового рішення, AT «Облтеплокомуненерго» не привело свою діяльність у відповідність до вимог чинного законодавства, не припинило дії в частині неправомірних нарахувань, та ігноруючи юридичний факт визнання судом незаконності своїх дій щодо завищення нарахувань відповідачу, здійснило перерахунок в сторону збільшення боргу, чим ще більше завищило суми до сплати, та продовжило здійснювати незаконні дії (нарахування) у наступні опалювальні періоди.

У період із жовтня 2016 року по квітень 2017 року законодавець обов`язок по оплаті послуг централізованого опалення місць загального користування будинку поклав тільки на споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення.

Не передбачено такий обов`язок і укладеним між сторонами договором про надання послуг централізованого опалення та водопостачання від 15.12.2008 року.

Жодний нормативно-правовий акт, який діяв у період із жовтня 2016 по квітень 2017 року не покладав на споживачів, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії, обов`язку оплати послуг ні за опалення (буд.лічильник), ні за опалення МЗК.

Тому, здійснені нарахування за вказаний період, в якості боргу як нарахування за опалення (буд. лічильник) в розмірі 3 854 грн 03 коп є незаконними та таким, що не підлягає задоволенню.

Також відповідач не визнає борг нарахований AT «ОТКЕ» за період з жовтня 2017 року по 25 січня 2019 року.

Зазначає, що в односторонньому порядку змінено алгоритм нарахувань за опалення, в тому числі за МЗК по квартирі ОСОБА_1 , та спочатку математичним шляхом визначена кількість теплової енергії витраченої на опалення одного метра квадратного опалювальної площі квартир будинку, що не обладнанні засобами обліку. Для цього, показання будинкового лічильника, що включає в себе складову частину економії теплової енергії на опалення квартир обладнаних засобами обліку отриману власниками таких квартир ділили на опалювальну площу всіх квартир будинку. Отримане значення множили на площу квартир без лічильників і в такий спосіб визначалася кількість теплової енергії витраченої на опалення квартир без лічильників, без окремого визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК будинку.

Кількість теплової енергії витраченої на опалення МЗК для кожної з квартир будинку у відповідності до положень п.2.1.4 Методики не розраховувалась. АТ «ОТКЕ» до березня 2018 року в рахунках за теплопостачання виставляв суми за опалення (буд.ліч.), що не передбачено нормативними документами і розрахунок яких не надавався.

Починаючи з березня 2018 року, позивач починає здійснювати нарахування за опалення МЗК з урахуванням рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.03.2018 року № 106, винесеного на підставі розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК , розробленого ТОВ « ЕРІДЕН КОМЕРЦ ГРУП (м.Київ) та Закону України « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315, вступила в дію 25.01.2019 року.

З огляду на те, що Методикою яка діяла до 25 січня 2019 року не визначено алгоритму розрахунку кількості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії у будинку, нарахування за опалення за вищевказаним алгоритмом, в тому числі з урахуванням застосування коефіцієнту нормативної витрати на опалення МЗК в багатоквартирних будинках м. Чернігова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.03.2018 року є також незаконним.

Нарахування, здійснені AT «ОТКЕ» у розмірі 859 грн 33 коп - втрат від інфляційних процесів за період 01.09.2018 року по 31.05.2019 року та 701 грн 37 коп - 3% річних, із 21.11.2016 року по 20.02.2020 року, також не визнаються ОСОБА_1 , оскільки борг виник не з вини відповідача, а у зв`язку із незаконними діями та нарахувань здійснених AT «ОТКЕ».

Звертає увагу суду, що позивач некоректно здійснив розрахунок інфляційних втрат, оскільки відповідно до умов Договору про надання послуг з центрального опалення та водопостачання, платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Крім того, відповідач заявляє про пропуск AT «ОТКЕ» строку позовної давності на стягнення 3% річних на суму боргу нараховану за період із жовтня 2016 року по серпень 2017 року та просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

31.08.2020 року позивачем надана відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.73-79).

Позивач зазначає, що будинок АДРЕСА_1 підключений до об`єднаної системи централізованого опалення. Будинок обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії. Квартира №123 , власником якої є ОСОБА_1 , оснащена вузлом розподільного обліку теплової енергії.

AT «OTKE» здійснює централізовану подачу теплової енергії до будинку АДРЕСА_1 . Квартира відповідача знаходиться у вищевказаному будинку, тому відповідач має сплачувати за утримання спільного майна на рівні з іншими співвласниками багатоквартирного будинку, незалежно від факту проживання та від того, чи є у його квартирі індивідуальний (квартирний) лічильник теплової енергії, чи ні. Скасування оплати за опалення місць загального користування, окрім порушення права AT «OTKE» на отримання оплати за надані послуги, порушує права інших співвласників, оскільки вони не повинні сплачувати за теплову енергію, яка розподілена на частину спільної власності, що належить ОСОБА_1 , як власнику квартири № 123 в даному будинку.

AT «OTKE», визначаючи відповідачу кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року та розраховуючи розмір оплати, керувалось саме підп. 2.1.4. п. 2.1 Методики №359.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України листом від 10.01.2017 року підтвердило правильність проведення AT «OTKE» нарахувань споживачам за послуги з централізованого опалення місць загального користування відповідно до вимог підп. 2.1.4. п. 2.1. Методики № 359.

Посилання відповідача на невиконання позивачем рішення суду по справі №751/6170/17 не відповідає дійсності.

На виконання рішення суду по справі №751/6170/17 позивач здійснив відповідачу перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, з дотриманням п.2.1. і п. 2.1.4 Методики № 359.

Із набранням чинності 02.08.2017 року Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на законодавчому рівні було змінено підходи до обліку комунальних послуг.

Окремого порядку оплати обсягу спожитих послуг співвласники будинку АДРЕСА_1 не встановлювали.

Так само, рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку не приймали.

Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради прийнято рішення №106 від 02.03.2018 року «Про затвердження коефіцієнтів нормативної витрати теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках м. Чернігова».

Таким чином, із березня 2018 року до січня 2019 року обсяг відповідної комунальної послуги (спожитої теплової енергії) визначався за допомогою вузла комерційного обліку, що встановлений у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 та розподілявся між всіма споживачами - мешканцями житлового будинку відповідно до положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №106 від 02.03.2018 року.

25.01.2019 року набула чинності Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (Методика №315).

Тому, починаючи з січня 2019 року, обсяг відповідної комунальної послуги (спожитої теплової енергії) визначався за допомогою вузла комерційного обліку, що встановлений у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 та розподілявся між всіма споживачами - мешканцями житлового будинку відповідно до положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методики №315.

01.10.2020 року АТ «Облтеплокомуненерго» подало до суду заяву про зменшення позовних вимог. Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання в сумі 13657 грн 41 коп, за період з 01.10.2016 року по 31.01.2020 року, втрати від інфляційних процесів у сумі 856 грн 41 коп, 3 % річних у сумі 698 грн 01 коп та судовий збір у сумі 2102 грн (а.с. 123-124).

25.08.2020 року відповідачем ОСОБА_1 надана зустрічна позовна заява (а.с. 159-168), відповідно до якої відповідач просить визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування ОСОБА_1 витрат на оплату теплової енергії за опалення, «опалення місць загального користування», «донарахованої до мінімальної частки середньо питомого споживання теплової енергії у будинку», «забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та ГВГ» по квартирі АДРЕСА_1 (абонентський рахунок № НОМЕР_1 ), за опалювальні періоди з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно, з жовтня 2017 року по квітень 2018 року та з жовтня 2018 року по січень 2019 року включно в сумі 10191 грн 41 коп; зобов`язати Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» скасувати безпідставно нараховану ОСОБА_1 заборгованість по оплаті теплової енергії за вказані періоди у сумі 10191 грн 41 коп, шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № НОМЕР_1 та стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом на підставі договору про надання правової допомоги у розмірі 2 000 гривень.

01.03.2021 року відповідачем до суду надано відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.199-204).

Заперечення обґрунтовані тим, що виробники житлово-комунальних послуг несуть витрати по забезпеченню умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил незалежно від факту проживання у квартирі споживачів.

Зазначають,що Верховний Суд у постанові від 16.07.2018 року у справі №751/1139/17 дійшов висновку, що витрати на опалення місць загального користування мають нести всі мешканці будинку, а не лише ті, у кого відсутні прилади обліку теплової енергії.

Такий висновок Верховний Суд зробив у постанові від 13.11.2019 року у справі №751/3545/17 проте, що витрати на опалення місць загального користування мають нести всі мешканці будинку.

AT «ОТКЕ» здійснює централізовану подачу теплової енергії до будинку АДРЕСА_1 . Квартира позивача знаходиться у вищевказаному будинку, тому позивач має сплачувати за утримання спільного майна на рівні з іншими співвласниками багатоквартирного будинку. Скасування оплати за опалення місць загального користування, окрім порушення права AT «ОТКЕ» на отримання оплати за надані послуги, порушує права інших співвласників, оскільки вони не повинні сплачувати за теплову енергію, яка розподілена на частину спільної власності, що належить ОСОБА_1 , як власнику квартири №123 в даному будинку.

Позивач-відповідач, визначаючи позивачу кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року та розраховуючи розмір оплати керувався, саме підп. 2.1.4. п. 2.1 Методики №359.

ОСОБА_1 просить визнати дії AT «OTKE» щодо нарахування за послуги неправомірними, але жодних доказів неправильного обрахунку вказаної плати за спірний період не надає.

28.04.2021 року від представника відповідача-позивача Новика М.С. до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності (а.с.236).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08.07.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ухвали суду від 03.02.2021 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення дій до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, по справі призначено підготовче судове засідання.

Згідно із ухвалою суду від 28.04.2021 року підготовче судове засідання закрито та справа призначена до розгляду.

У вступному слові представник позивача-відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, посилаюючись на обставини викладені у позові, відповіді на відзив. Позовні вимоги зустрічного позову не визнала.

У вступному слові представник відповідача-позивача Новик М.С. позовні вимоги АТ «Облтеплокомуненерго» не визнав, підтримав зустрічний позов та просив застосувати строки позовної давності.

Відповідач-позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 15.12.2008 року ( а.с.169).

Також судом встановлено, АТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок підключений до об`єднаної системи централізованого опалення, обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії, що не оспорюється сторонами по справі.

У квартирі №123 , власником якої є ОСОБА_1 , встановлено прилади обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію вузлів обліку теплової енергії( а.с.176).

Відповідно до рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.11.2017 року, суд визнав дії ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо завищення нарахуваня витрат теплової енергії за місця загального користування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) неправомірними; зобов`язав товариство припинити дії в частині неправомірного нарахування сум за місця загального користування за вказаний період та зобов`язав товариство здійснити перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) ( а.с. 178-179)

Відповідно до ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.11.2019 року судовий наказ, виданий 05.11.2019 року Новозаводським судом міста Чернігова по справі № 751/7710/19 за заявою акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання у розмірі 11745 грн 50 коп за період з 01.10.2016 року по 31.07.2019 року, 859 грн 33 коп втрат від інфляційних процесів, 402 грн14 коп -3 % річних - скасований (а.с.6-7).

Із детального розрахунку розподілу витрат за послуги з централізованого теплопостачання вбачається, що АТ «Облтеплокомуненерго» на виконання рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.11.2017 року здійснив перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, з дотриманням п.2.1 та 2.1.4 Методики № 359.

Згідно із детальним розрахунком, всього за опалення МЗК за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, з жовтня 2017 року по квітень 2018 року та з жовтня 2018 року по січень 2019 року нараховано - 995 грн. 48 коп. ( а.с. 102-122).

Згідно із розрахунком по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.10.2016 по 31.01.2020 року заборгованість за теплопостачання складає - 13657 грн 41 коп (а.с. 125).

Згідно із розрахунком 3% річних за опалення по особовому рахунку НОМЕР_1 сума заборгованості за період з 21.11.2016 року по 20.02.2020 року становить 698 грн 01 коп (а.с.126).

Відповідно до розрахунку інфляційних втрат за опалення по особовому рахунку НОМЕР_1 інфляційні витрати за період з 01.09.2018 по 31.05.2019 року становлять 856 грн 41 коп (а.с.127).

Відповідно до розрахунку суми витрат від знецінення грошей внаслідок інфляційних процесів, наданого відповідачем-позивачем ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву (а.с. 39; 46-47) за період з 21.03.2019 року по 21.05.2019 року сума інфляційних витрат становить 22 грн 68 копійок.

Відповідно до розрахунку 3 % річних з простроченої суми, наданого відповідачем-позивачем ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву (а.с. 39; 47) за період з 21.03.2019 року по 21.05.2019 року сума становить 50 грн 36 копійок.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належить, зокрема, централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Позивач при здійсненні нарахувань за надані послуги у період з 01.10.2016 по 31.01.2020 керувався нормативними актами, які регулюють відносини у сфері теплопостачання, зокрема, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 (надалі - Правила №630), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування (далі - МЗК) багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 №359 (далі - Методика №359), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (далі - Методика №315).

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з пунктом 20 вищевказаних Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою № 359.

Відповідно до п. 1.4 Методики №359 кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої для плати за опалення у разі, якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб`єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

У разі наявності у будинку споживачів з квартирними лічильниками, згідно з пунктом 1.4. Методики №359, здійснюється окреме виділення кількості теплової енергії на опалення місць загального користування для таких споживачів.

Усім споживачам, у квартирах яких відсутні засоби обліку (квартирні теплолічильники) на виконання п. 12 Правил №630, при визначенні розміру плати за послуги теплопостачання, в будинках з будинковим лічильником, AT «ОТКЕ» розподіляє витрати на опалення пропорційно площі їх квартир відразу з урахуванням витрат на опалення місць загального користування та утрат розподільчим трубопроводами. Для цього, показання будинкового лічильника ділиться на опалювальну площу всіх квартир у будинку та отримане значення множиться на площу квартир без лічильників, з`ясовується кількість теплової енергії витраченої на опалення вказаних квартир з урахуванням витрат на опалення МЗК та утрат розподільчими трубопроводами.

Відповідно до п. 28 Правил №630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Нарахування за МЗК відповідачу-позивачу проводилось відповідно п.п. 10, 12 Правил № 630 та п. 2.1.4. Методики №359, який передбачає, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п.2.1. Загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою:

Q мзк = SQM3K + Qвтр. (формула 2.3 Методики),

де SQM3K ~ кількість теплової енергії на опалення окремого к-того приміщення МЗК, Гкал.;

Qвтр- - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.

АТ «ОБЛТЕПЛОКОМЕНЕНЕРГО» суду було надано приклад детального розрахунку, в тому числі витрат теплової енергії на опалення місць загального користування.

Застосування позивачем-відповідачем розрахункового алгоритму розрахунку витрат теплової енергії на опалення місце загального користування повністю враховує фактичні затрати на опалення усіх квартир будинку АДРЕСА_1 та забезпечує визначення розміру витрат теплової енергії на опалення місць загального користування, в тому числі, втрат розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі, пропорційно опалювальній площі кожної окремої квартири будинку.

Отже, витрати на опалення МЗК розподіляються між усіма власниками квартир будинку, що не суперечить принципу розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК, якій закріплено у пп. 2.1.4 Методики № 359.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 в справі № 61-34290 св18.

Відповідно до постанови Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.12.2020 року по справі № 311/3489/18 згідно із пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.

Як передбачено шостим розділом "Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд…" КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

У 2017 році набув чинності Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у будівлях, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої статті 10 цього Закону.

Визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг; обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Згідно з положеннями Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 106 від 02.03.2018 «Про затвердження коефіцієнтів нормативної витрати теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках м. Чернігова» визначені коефіцієнт на опалення МЗК по житловому буд. АДРЕСА_5 в розмірі 12,7, а також процент витрат теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення в розмірі 3% та порядок донарахування до мінімальної частки питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі.

Таким чином, доводи відповідача щодо неправомірності дій підприємства при нарахуванні за спожиту теплову енергію є помилковими та не беруться судом до уваги, оскільки з березня 2018 позивач здійснював нарахування у відповідності до норм Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 106 від 02.03.2018.

Водночас, під час розгляду справи по суті представником відповідача-позивача надана заява про застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3, ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачем наданих позивачем житлово-комунальних послуг з централізованого теплопостачання.

Оскільки подання позивачем заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, строк позовної давності не сплив до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 в справі № 14-448цс19), тому суд дійшов висновку про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.10.2016 року по 01.04.2017 року в сумі 3854 грн 03 копійки.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, із відповідача-позивача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» підлягає до стягнення заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання у сумі 9803 грн 38 коп (13657 грн 41 коп-3854 грн 03 коп=9803 грн 38 коп).

Також, суд зазначає, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Тому, правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до вказаної правової норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначивши про відсутність заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідач-позивач не надала суду доказів на підтвердження цього і не спростувала розрахунок позивача-відповідача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідач-позивач за надані послуги не розраховується, внаслідок чого за період з 01.05.2017 року по 31.01.2020 року, в межах строку позовної давності, виникла заборгованість: за послуги з теплопостачання у розмірі 9803 грн 38 коп., 3% річних за опалення за період з 21.05.2017 року по 20.02.2020 року , в межах строку позовної давності - 668 грн.24 коп та інфляційні втрати за опалення за період з 01.09.2018 року по 31.05.2019 року в сумі 856 грн 41 коп, всього - 11328 грн.03 коп, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО».

V. Розподіл судових витрат

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» на загальну суму 15211 грн 83 коп, задоволені частково у сумі 11328 грн 03 коп, з ОСОБА_1 на користь АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1565 грн 33 копійок.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 11, 610 ЦК України, статтями 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги акціонерного товариства «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання у сумі 9803 грн 38 коп за період з 01.05.2017 року по 31.01.2020 року (р/р № НОМЕР_2 в філії - Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553, код 03357671).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» втрати від інфляційних процесів за опалення у сумі 856 грн 41 коп та 3 % річних у сумі 668 грн 24 коп (р/р № НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 353586, код 03357671).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» судовий збір у розмірі 1565 грн 33 коп (р/р № НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 353586, код 03357671).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії-відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 06 вересня 2021 року.

Позивач-відповідач: Акціонерне товариство «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» (14000, м. Чернігів, Реміснича, 55-б, )

Відповідач-позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя С. М. Ченцова