У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною скаргою мотивуючи тим, що у Відділі державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП №60564029 з примусового виконання виконавчого листа №2/357/3471/2019, виданого 21.10.2019 року виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.07.2019 року і до досягнення повноліття. Постановою державного виконавця від 10.08.2021 року було накладено арешт на належне їй нерухоме майно - 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Однак оскільки заборгованість з аліментів нею була повністю погашена вона звернулась до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна. Листом в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) їй фактично відмовлено в знятті арешту. Вважає вказані дії протиправними, оскільки вони суперечать нормам ст.56,59 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, безпідставне перебування майна під арештом порушує її права власника і перешкоджаю праву вільно розпоряджатись належним майном. А тому, просить визнати протиправною бездіяльність начальника державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жосан Людмили Олексіївни щодо не зняття арешту з усього майна боржника ОСОБА_1 та зобов`язати зняти арешт з всього майна, яке належить ОСОБА_1 .

Скаржниця в судове засідання не з`явилась, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, скаргу підтримала в повному обсязі.

Представник Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час та день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, направив листа, в якому зазначив, що станом на 22 вересня 2021 року у відділу відсутні підстави для зняття арешту з майна скаржниці.

Стягувач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання судових рішень в Україні на даний час регулюється Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.48,50 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ст.56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з пп.7 ч.4 ст.59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону).

Відповідно до п.19 р.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Порядок стягнення аліментів визначений ст.71 Закону №1404-VIII. Зокрема, відповідно до ч.2 цієї статті за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до ч.4 ст.71 Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця та повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Аналогічні положення містяться в п.4,5 р. ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Також зазначено, що розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець: виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, звертає стягнення на майно боржника, надсилає стягувачу письмове роз`яснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Відповідно до ч.1,5 ст.74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст.447-449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів мого заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ткач Авксентієм Петровичем 12.11.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60564029 на підставі виконавчого листа № 2/357/3471/19 від 21.10.2019 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.07.2019 року і до досягнення повноліття.

10 серпня 2021 року з метою забезпечення виконання рішення суду постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жосан Людмилою Олексіївною накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , в тому числі на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.09.2021 року відсутня, що підтверджується довідкою Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №83263 від 14.09.2021 та копіями квитанцій, які долучені до матеріалів скарги.

Листом в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 80805 від 07.09.2021 року мені фактично відмовлено в знятті арешту та процитовано статтю 59 Закону України «Про виконавче провадження».

В даному випадку суд виходить з того, що виконавче провадження стосується виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які є періодичними платежами і порядок стягнення яких визначається ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом цієї статті державний виконавець зобов`язаний щомісячно обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів і за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, може звернути стягнення на майно боржника, яке відповідно до ч.1 ст.48 Закону полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Тобто арешт майна боржника фактично є складовою частиною звернення стягнення на майно і може мати місце у випадку виникнення заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, як спосіб забезпечення реального виконання рішення.

При цьому, в ст.59 Закону та п.19 р. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень прямо вказано на обов`язок державного виконавця зняти арешт з майна боржника у разі встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Так, за наданими суду документами, в межах зазначеного виконавчого провадження арешт на майно боржника ОСОБА_1 було накладено з посиланням на забезпечення реального виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини.

Як вже зазначалось вище, станом на 01.09.2021 року, а також на момент розгляду цієї скарги, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів відсутня.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з 01.09.2021 року припинили існувати ті умови, які відповідно до ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для накладення арешту на майно боржника у виконавчих провадженнях зі стягнення аліментів.

Подальше існування такого арешту за відсутності заборгованості та наявності іншого реального способу виконання рішення суду не відповідає нормам чинного законодавства та порушує права боржника ОСОБА_1 як власника майна.

Разом з тим, незважаючи на свій обов`язок неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, обчислювати розмір заборгованості по аліментам щомісячно та у випадку отримання відомостей про погашення заборгованості по аліментам зняти арешт з майна боржника, державний виконавець таких дій не вчинила, чим порушення вимоги ст.18,59,71 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та допустила протиправну бездіяльність.

Ст.451 ЦПК України визначено, що в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність державного виконавця державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жосан Людмили Олексіївни щодо не зняття арешту з усього майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця ВП №60564029 від 10.08.2021 року, та зобов`язати державного виконавця вчинити відповідні дії.

На підставі вищевикладеного, скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, ст.2,18,259-261,447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жосан Людмили Олексіївни щодо не зняття арешту з усього майна боржника ОСОБА_1 неправомірною.

Зобов`язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жосан Людмилу Олексіївну (у разі відсутності іншу посадову особу, яка виконує повноваження державного виконавця у виконавчому провадженні) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладений згідно постанови про арешт майна боржника від 10 серпня 2021 року, в рамках виконавчого провадження №60564029, в тому числі зняти арешт з нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель