Справа №: 343/407/21
Провадження №: 2/0343/291/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Лицура І.М.,

секретаря судових засідань - Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору про участь батьків у забезпеченні умов життя та виховання неповнолітніх дітей та утримання дітей і визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому, з урахуванням заяви про зменшення та уточнення позовних вимог, просив розірвати договір про участь батьків у забезпеченні умов життя та виховання неповнолітніх дітей та утримання дітей, укладений між ними 06.02.2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Крижановською В.П. та зареєстрований в реєстрі за № 62, визначити місце проживання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою фактичного місця проживання батька: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося троє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 24.03.2017 року за їх спільною заявою шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу з відповідачкою, 07.07.2017 року він уклав шлюб із ОСОБА_7 , від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_8 . 06 лютого 2017 року вони з відповідачкою уклали договір про участь батьків у забезпеченні умов життя та виховання неповнолітніх дітей та утримання дітей, який посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Крижановською В.П. та зареєстровано в реєстрі за № 62. Умови вказаного договору покликані сприяти гармонійному вихованню дітей обома батьками та їх спілкуванню з дітьми, що мають в свою чергу базуватись на повазі до дітей та забезпеченні їх інтересів. Однак, відповідачка неодноразово здійснювала щодо дітей фізичне та психологічне насильство. Крім того, вона не дотримувалась умов договору від 06.02.2017 року, зокрема, 17.09.2018 року вони домовились, що діти будуть святкувати день народження батька разом з ним і з цією метою проведуть ніч напередодні за місцем проживання батька, що відповідає пунктам 2.15.-2.16. договору. Однак, в останні хвилини відповідачка без пояснення будь-яких причин відмовила йому у побаченні й спілкуванні з дітьми та відвідання ними його місця проживання, через що між ними виник конфлікт, що переріс у сварку, під час якої остання заподіяла йому тілесні ушкодження, в зв`язку з чим він звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою. Відповідачка перешкоджає йому бачитись, спілкуватись та приймати участь у вихованні дітей. Починаючи з грудня 2017 року, він встановив, що кошти, які надавались ним згідно умов договору від 06.02.2017 року, остання використовувала не для задоволення потреб дітей, а на власні потреби. Звіти про використання коштів за листопад та грудень 2019 року відповідачка на його вимогу не надала. При цьому, відомості, що надавалась нею в період 2017-2019 років, свідчать про те, що ОСОБА_2 використовувала кошти, в тому числі аліменти, що надавались ним на утримання дітей у відповідності до умов договору від 06.02.2017 року, з порушенням їх цільового призначення: періодично - на власні потреби, та регулярно - на оплату понаднормових годин послуг няні одного із синів, що було наслідком її постійної відсутності вдома у вечірній час. В зв`язку з наведеним, починаючи з лютого 2020 року, він сплачував аліменти та здійснював інші виплати у відповідності до пункту 4.10. договору від 06.02.2017 року. Однак, незважаючи на вказане, відповідачка звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. і той 27.01.2021 року вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 72, про стягнення з нього на її користь «невиплачених в строк» на підставі договору від 06.02.2017 року «грошових коштів щодо погашення заборгованості, яка виникла за період з 06.02.2020 року по 20.10.2020 року на загальну суму 457 200,00 грн.». Надалі за заявою відповідачки державним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцькою А.С. винесено постанову від 04.02.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64346584 та постанову від 10.02.2021 року про арешт коштів боржника. На даний час здійснюється примусове виконання виконавчого напису № 72 від 27.01.2021 року, що призвело до незаконного позбавлення його права розпоряджатись своєю власністю, зокрема, й грошовими коштами, що, в свою чергу, потягло неможливість надалі належно виконувати умови договору від 06.02.2017 року, а також забезпечувати власну сім`ю. Таким чином, відповідачка не лише порушувала умови укладеного договору, але й незважаючи на факт виконання ним умов вказаного договору, вчинила дії щодо незаконного та безпідставного стягнення з нього коштів, що ускладнює виконання умов укладеного договору. Крім того, на момент укладення договору вони виходили з того, що неповнолітні діти проживають з матір`ю, а батько сплачує аліменти на їх утримання. Проте, останні декілька місяців їх син ОСОБА_3 проживає разом з ним. Зміна місця проживання дитини пов`язана з бажанням проживати з батьком. Це бажання посилене негативною поведінкою відповідачки, вчиненням нею по відношенню до дитини домашнього насильства та деструктивним стилем виховання. У відповідачки виникли проблеми в стосунках з дітьми, оскільки вона, перебуваючи вдома, майже не спілкується з ними, кожен проводить час, закрившись у своїй кімнаті, намагаючись не потрапити їй на очі, щоб не отримати фізичне або психологічне покарання чи обмеження. Внаслідок вказаної виховної моделі поведінки матері неповнолітній ОСОБА_3 став геймером, його важко відлучати від віртуального світу, він намагається в ньому сховатися від дискомфорту реального життя. Незважаючи на виявлену ігрову залежність дитини, мати вважає, що ні дітям, ні їй психолог не потрібен, фізичні покарання матері по відношенню до сина ОСОБА_3 стали систематичними та все далі більш небезпечними - вона б`є дитину по голові, дитина часто ходить в синцях. З цього приводу він неодноразово звертався до служби у справах дітей з проханням захистити дитину та провести з відповідачкою роз`яснювальну роботу, вжити можливих заходів щодо недопущення застосування насилля до дітей. Неповнолітній ОСОБА_3 абсолютно не визнає авторитету матері та виношує плани помсти за побиття та покарання, в квартирі з останньою веде себе замкнено та недоброзичливо. З боку відповідачки не вчиняються жодні дії щодо подолання конфлікту, налагодження теплих стосунків з дитиною, відновлення емоційної прив`язаності. Всі діти харчуються нерегулярно, зранку не снідають, хоча ніколи не відмовляються від сніданку, коли йдуть до школи з його дому. Атмосфера в домі матері постійно напружена та негативна. Коли діти перебувають у нього, він залучає їх до спільних ігор, організовує спільне дозвілля. Незважаючи на судові спори, продовжує їх забезпечувати всім необхідним та нести відповідні витрати. У нього налагоджені теплі сімейні відносини з неповнолітніми дітьми. Він приділяє належну увагу вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бере активну участь у житті класу, завжди цікавиться успіхами дитини, відвідує всі батьківські збори та постійно підтримує зв`язок з класним керівником. Місцем проживання неповнолітньої дитини є квартира АДРЕСА_1 . Вказана квартира облаштована з урахуванням інтересів дітей. Оскільки фактична зміна місця проживання дитини є істотною зміною обставин, то договір, укладений між сторонами, повинен бути розірваний.

Представник відповідачки згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1031776 від 02.04.2021 року (т. 2, а.с. 116) адвокат Мелікова В.І. подала відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 149-166), в якому, з урахуванням заперечень щодо заяви про зменшення позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу. Зазначила, що викладені в позовній заяві обставини є маніпулятивними і такими, що штучно формують негативний образ відповідачки та не підтверджені жодними доказами. Дійсно, 06 лютого 2017 року сторони уклали договір про участь батьків у забезпеченні умов життя та виховання неповнолітніх дітей та утримання дітей, який повинен сприяти гармонійному вихованню дітей, всебічному забезпеченню їх інтересів, врегулюванню питань побачень та матеріального забезпечення загальних та особистих потреб кожної дитини. Однак, саме невиконання позивачем умов договору призвело до напруженої ситуації між сторонами, внаслідок чого відповідачка була змушена звернутися за професійною адвокатською допомогою, а в подальшому пред`явити до ОСОБА_1 позов про поділ спільного майна колишнього подружжя, який на даний час розглядається в Печерському районному суді міста Києва, а також звернутись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. задля вчинення виконавчого напису. Тобто, саме з ініціативи відповідачки здійснювались всі законодавчо передбачені заходи для того, щоб укладений ними договір від 06.02.2017 року виконувався позивачем у повному обсязі відповідно до його положень. Відповідачка ніколи не вчиняла стосовно дітей будь-якого фізичного чи психологічного впливу, докладає максимальних зусиль для створення сприятливих умов їх побуту та життєдіяльності, підтримує загальний та духовний розвиток дітей як особистостей, вживає всіх необхідних заходів для підтримання комфортного емоційного мікроклімату по відношенню до дітей. Долучений до позовної заяви фотознімок з начебто тілесними ушкодженнями, отриманими сином ОСОБА_3 , не є достовірним та достатнім доказом, оскільки не вказана дата здійснення фотофіксації, приналежність певної частини тіла конкретній особі, обставини завдання тілесних ушкоджень, їх характер та причина походження, особа, яка здійснювала фотофіксацію. Доводи щодо начебто недотримання умов договору стосовно забезпечення безперешкодного особистого спілкування дітей з батьком, позивачем взагалі жодним чином не підтвердженні. Факт звернення ОСОБА_1 до органів Національної поліції України з відповідною заявою не є підтвердженням факту скоєного злочину та не тягне за собою жодних наслідків. Відповідачка не причетна до вчинення будь-яких протиправних дій, а фактом безпідставного виклику поліції позивач намагається створити їй негативний імідж. Його посилання на порушення відповідачкою умов договору в зв`язку з нецільовим витрачанням коштів не відповідає дійсності та не підтверджено жодними доказами, оскільки долучена ним роздруківка спілкування в мережі «Viber» належно не оформлена та не відповідає критеріям допустимості доказів. Відповідачка не має та ніколи не мала наміру будь-яким чином перешкоджати побаченням батька з дітьми відповідно до встановленого договором графіку побачень, а також у інший час, коли за певними обставинами такі побачення є обгрунтованими й відповідають інтересам дітей. ОСОБА_1 вже ініційовано судовий процес про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, розгляд якого здійснюється Печерським районним судом міста Києва, тому не існує підстав посилатися на факт вчинення виконавчого напису як підставу для розірвання договору від 06.02.2017 року. Розірвання договору суттєво порушує насамперед права дітей, ставить під сумнів подальшу правову визначеність спірних питань, урегульованих договором та створює перешкоди реалізації цілої низки охоронюваних законом свобод дітей. На даний час діти проживають з матір`ю та не бажають змінювати умови, в яких вони зростають та формуються, оскільки нова школа та інший колектив можуть негативно вплинути на психіку неповнолітніх. Відповідачка та троє неповнолітнім синів мають права на квартиру, в якій проживають, не дивлячись на те, що в ній зареєстрований позивач і в порядку вирішення справи про поділ майна ця квартира підлягатиме поділу, що останній розуміє і саме тому намагається в такий спосіб вплинути на справу. Крім того, до існування спору щодо поділу майна в ОСОБА_1 взагалі не виникало питань стосовно того, що діти проживають з матір`ю, остання самостійно піклувалась, а також матеріально забезпечувала дітей в міру власних можливостей. Лише після початку процесу стосовно розподілу майна ОСОБА_1 згадав про своїх синів та певним чином вирішив змінити порядок проживання дітей, без належного на те обгрунтування. Позивач не проживає у спірній квартирі, у нього є інша дружина, від якої він також має дитину, а до квартири, де проживають діти, він приходить, коли йому заманеться, нехтуючи встановленим договором від 06.02.2017 року та порядком побачень, здійснюючи свої візити на власний розсуд, без погодження з відповідачкою, переважно у вечірній та нічній час. Постійні несподівані нічні візити лякають синів та матір, порушують встановлений у дітей режим, перешкоджають їх вихованню, в зв`язку з чим відповідачка була вимушена звернутись до органів опіки та піклування. В квартирі, де вони проживають, дітям створені всі необхідні умови для їх проживання та нормального розвитку, вони мають свою кімнату, яка вмебльована для їх комфорту відповідно до побажань кожного. Відповідачка має самостійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дітей, займається їх вихованням, зокрема готує до школи, відвідує гуртки, виконує разом з ними домашні завдання та піклується про їх здоров`я, що також підтверджується характеристикою з навчального закладу сина ОСОБА_3 . В той же час позивач дозволяє собі принижувати відповідачку навіть в присутності дітей, створювати в їх очах негативний образ матері шляхом маніпуляцій на їх слабкостях. Після перебування у батька діти стають більш агресивними та неконтрольованими, в зв`язку з чим у відповідачки складається враження, що батько не проводить належним чином час з дітьми, не піклується про їх розвиток та здоров`я, а керується принципом вседозволеності, без розуміння наслідків такого виховання. Зокрема, нещодавно у ОСОБА_1 знаходився з візитом син ОСОБА_3 , якому тільки виповнилось 11 років, і батько не виявив бажання провести з ним час, а залишив одного в квартирі на дві доби, аргументуючи це тим, що дитина вже доросла та здатна перебувати певний час самотня, забезпечуючи собі необхідне дозвілля. Така поведінка є безвідповідальною та повністю суперечить викладеному в заяві бажанню ОСОБА_1 жити з синами, а також спроможності це робити з певною відповідальністю. Комплекс дій позивача, в тому числі стосовно дітей, все частіше зводиться до явного наміру вплинути на розгляд справи щодо поділу майна. ОСОБА_1 спеціально дискредитує ОСОБА_2 , всіляко намагається принизити та створити в очах суду і дітей негативний образ матері. З цією метою він заявив, що вона застосовує силу до дітей, оскільки у сина на ногах синці, проте якби батько хоча б якимось чином брав участь у вихованні дітей, він би знав, що такі травми у сина з`являються через те, що він професійно займається футболом. Такі штучно зроблені ситуації впливають на її репутацію, що відображається як на ній загалом, так і на її статусі у справі щодо поділу майна, що є вигідним для ОСОБА_1 , оскільки, якщо він змінить місця проживання дитини, це буде мати вплив на її вимоги в раніше поданому позові. Твердження про те, що ОСОБА_3 останні кілька місяців проживає в батька, є неправдивим, тому що він, як і 2 інших дітей, проживає з матір`ю і тільки короткочасно під час національного нокдауну мешкав з батьком, також він провідував батька та іноді залишався на ночівлю. За таких обставин відсутні виключні підстави для зміни місця проживання дитини та розлучення сина ОСОБА_3 з матір`ю і двома братами, з якими в нього теплі, дружні відносини. Відповідачка хоче, щоб діти залишились проживати у вже створених сприятливих умовах разом з матір`ю, яка піклується про них і докладає багато зусиль задля їх розвитку та безтурботного, спокійного існування, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

В судовому засіданні представник позивача згідно ордера на надання правової допомоги серії ДН № 138987 від 02.04.2021 року (т. 2, а.с. 121) адвокат Ларичев В.В. заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та в заяві про зменшення та уточнення позовних вимог, просив позов задоволити, розірвати договір про участь батьків у забезпеченні умов життя та виховання неповнолітніх дітей та утримання дітей, укладений між сторонами по справі 06.02.2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Крижановською В.П. та зареєстрований в рестрі за № 62, визначити місце проживання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою фактичного місця проживання батька: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по справі.

Відповідачка та її представники згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1031776 від 02.04.2021 року адвокат Мелікова В.І. (т. 2 а.с. 116) та згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1039826 від 13.07.2021 року адвокат Ільченко Д.М. (т. 3 а.с. 142) в судовому засіданні позов не визнали, обгрунтувавши свою позицію аргументами, викладеними у відзиві на позовну заяву та в запереченні щодо заяви про зменшення позовних вимог, просили в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити та стягнути з нього витрати на правову допомогу. При цьому відповідачка додатково пояснила, що вона категорично заперечує щодо задоволення позову, оскільки це суперечить інтересам всіх трьох дітей. Їхній наймолодший син хворіє та потребує догляду і реабілітації, однак, позивач не спілкується з ним та ігнорує його. Він не виконує умови договору, оскільки приходить до дітей вночі та не звертає уваги на зауваження, а неповнолітній ОСОБА_3 бере з нього приклад. Позивач купляє дітям їжу в магазині або веде у фаст-фуд, так як у нього вдома не варять їсти, а вся їжа з ресторану. Він не дозволяє дітям приходити, коли його немає вдома. Вона з дітьми їхала в локдаун в до своїх батьків в с.Старий Мізунь, але неповнолітній ОСОБА_3 відмовився під тиском батька. ОСОБА_3 проживає разом з нею, однак де-коли ходить ночувати до позивача, як передбачено договором. На час нокдауну, коли вона поїхала, був вдома з нянею до 18:00 год. - 19:00 год., а потім позивач його забирав на ніч. У неї був з сином Левом конфлікт з приводу крадіжки грошей, однак, вона знаходить спільну мову зі всіма дітьми і вважає, що відсутні будь-які підстави для зміни їх місця проживання.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про направлення поштових відправлень (т. 3, а.с. 128,129,132,152) та оголошеннями про виклик до суду, поміщеними на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 30.06.2021 року та 16.07.2021 року (т. 3, а.с. 131,151).

Дослідивши та оцінивши здобутій перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 Сімейного кодексу України, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору, зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Положеннями ч. 1 ст. 652 даного кодексу передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 даного кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до принципу 7 вказаної Декларації, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки.

При вирішенні даного спору суд також керується принципом найкращих інтересів дитини, що визначено в пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно з яким в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та в рішенні від 27 листопада 1992 року в справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Аналіз норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини слід насамперед виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10.08.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2017 року в справі № 757/10641/17-ц (т. 1, а.с. 23). Від даного шлюбу у них народилось троє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

06 лютого 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір про участь батьків у забезпеченні умов життя та виховання неповнолітніх дітей та утримання дітей, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Крижановською В.П. та зареєстрований в рестрі за № 62 (т. 1, а.с. 24-30).

Відповідно до п. 1.1. предметом цього договору є відносини щодо встановлення місця проживання дітей, виховання дітей батьками, забезпечення умов їх життя та утримання дітей батьками на випадок їх розлучення та/або встановлення окремого проживання.

Згідно з пунктом 2.1. батьки погодили, що основним місцем проживання дітей буде місце проживання матері.

Пунктом 4.4. вказаного договору передбачено. що розмір аліментів сукупно на всіх дітей складатиме 24 000,00 грн. на місяць.

Пуктами 4.7. та 4.8 Договору передбачено додаткові витрати, які батько сплачує крім аліментів.

Згідно з п. 4.10 Договору, у випадку виявлення батьком фактів нецільового використання коштів матір`ю, він має право припинити оплату коштів матері для її потреб та потреб дітей, при умові самостійного забезпечення батьком всіх потреб дітей аж до моменту відшкодування матір`ю коштів, витрачених з порушенням цільового призначення або до вирішення питання в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що з лютого місця 2020 року в сторін по справі виник спір з приводу використання відповідачкою виплачуваних позивачем коштів згідно даного договору за цільовим призначенням, що в подальшому потягнуло за собою ряд судових спорів, зокрема, щодо поділу спільного нажитого майна подружжя та щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім вищезазначених спорів, в сторін по справі виник спір з приводу визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з висновком про визначення місця проживання малолітньої дитини № 105/01-871/В-140 від 25.05.2021 року (т. 2, а.с. 214-215), Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його батьком ОСОБА_1 .

Малолітній син сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи його вік, заперечення позивача та відповідачки щодо допиту його в судовому засіданні, а також те, що свою думку з приводу визначення місця проживання він висловив під час обстеження умов його проживання комісією органу опіки та піклування, в судове засідання не викликався.

Акт обстеження житлово-побутових умов від 18.03.2021 року, затверджений начальником Служби в справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (т. 2, а.с. 216), підтверджує, що на час обстеження за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 встановлено, що син ОСОБА_3 проживає з батьком та висловив своє бажання в подальшому проживати весь час з батьком та ходити в гості до матері.

Визначаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дає належну оцінку усім обставинам справи та наданим сторонами доказам, які підтверджують, що обоє батьків мають вищу освіту, науковий ступінь кандидата наук, позитивно характеризуються за місцем роботи.

З долученого відповідачкою висновку фахівця-психолога за результатами психодіагностичного обстеження ОСОБА_2 від 26.05.2021 року (т. 3, а.с. 11-15) встановлено, що на момент огляду в неї не виявлено психологічних проблем/розладів, зокрема підвищеної агресивності. Проте, ретроспективний аналіз психоемоційного стану ОСОБА_2 , з її слів та за даними медичної документації, показав, що в березні 2021 року вона перебувала у невротичному стані, який характеризувався підвищеною тривожністю, збудливістю. Вона сама пов`язує такий стан із напруженням у стосунках з колишнім чоловіком, девіантною поведінкою середньої дитини - ОСОБА_3 , відсутністю підтримки його батька та необхідністю лікувати молодшу дитину, матеріальними проблемами. За результатами експериментально-психологічного обстеження ОСОБА_2 не виявлено будь-яких загрозливих проявів, які прямо чи опосередковано впливали б на її взаємодію з оточуючими людьми, зокрема з власними дітьми.

При цьому суд також враховує факт застосовування відповідачкою відносно ОСОБА_3 фізичного насильства, про що зазначено у висновку Органу піки та піклування, та не заперечила в судовому засіданні сама відповідачка.

Вирішуючи даний спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, суд також враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною, як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною, можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

За таких обставин, на підставі вищевикладених доказів, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, однозначну позицію і бачення свого місця проживання разом з батьком, які з великою вірогідністю можуть стати чинниками, що можуть спровокувати вкрай негативні наслідки для цієї дитини у разі його примусового постійного проживання з матір`ю, суд вважає, що заявлений позов в цій частині слід задоволити та визначити місце проживання малолітнього сина сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, оскільки це буде відповідати якнайкращим інтересам дитини та сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку.

Надані відповідачкою та їх представниками докази вказаного висновку суду не спростовують.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що у випадку зміни обставин у відносинах сторін, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Відповідачка, як мати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку останнього, має право та обов`язок піклуватися про його здоров`я та розвиток, незалежно від того, з ким він буде проживати.

Вирішуючи вимогу щодо розірвання договору про участь батьків у забезпеченні умов життя та виховання неповнолітніх дітей та утримання дітей від 06.02.2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Крижановською В.П. та зареєстрований в реєстрі за № 62, суд вважає, що вона підлягає до задоволення, оскільки в зв`язку зі зміною місця проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_3 подальше виконання даного договору на визначених у ньому умовах є неможливим, зокрема тому, що договором визначено сукупний розмір сплати аліментів на всіх дітей. Тобто судом встановлено істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, які змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах, що є підставою для розірвання договору.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.ст. 7, 141, 150, 153, 155, 157, 161 Сімейного України, ст.ст. 651,652 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Розірвати договір про участь батьків у забезпеченні умов життя та виховання неповнолітніх дітей та утримання дітей, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06.02.2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Крижановською В.П. та зареєстрований в рестрі за № 62.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою фактичного місця проживання батька ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 816,00 грн. (одну тисячу вісімсот шістнадцять гривень) відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, що знаходиться за адресою: 01010, м.Київ вул. М.Омеляновича-Павленка, 15.

Суддя:

Повний текст судового рішення виготовлено 18.10.2021 року.