Справа № 932/7509/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - Лукінової К.С.

При секретарі Киричок Л.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яку подано до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.09.2021 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову, яку подано до подання позовної заяви, визначивши відповідача ОСОБА_2 . В обгрунтування поданої заяви вона зазначила, що між нею та відповідачем було укладено договір позики в сумі 45000 доларів США, що підтверджується розпискою. Відповідач борг не повернув. Просить накласти арешт на житловий будинок та земельну ділянку, що належить ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 із забороною вчиняти будь-які правочини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та всі активи, які є предметом спору, чи інші активи ОСОБА_2 , які відповідають ціні позову та заборонити йому вчинення будь-яких правочинів, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням всім майном, яке належить ОСОБА_2 . Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду у вказаній справі і вважає, що обраний спосіб забезпечення позову буде співмірним заявленим позовним вимогам.

Дослідивши матеріали справи та поданої заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необгрунтованість заяви про забезпечення позову і необхідність відмови в її задоволенні, виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Визначений статтею 152 ЦПК України перелік видів забезпечення позову не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані інші його види.

Як вбачається з наданої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.09.2021 року, квартира АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_3 перебуває в іпотеці у ОСОБА_3 та має відповідне обтяження, а тому вжитий захід забезпечення позову у вигляді арешту на вказане майно може порушувати чи обмежувати права іпотекодержателя ОСОБА_3 щодо вказаного майна. При цьому, вказане нерухоме майно обтяжене іпотекою 28.03.2017 року зі строком виконання зобов`язання до 16.09.2018 року за квартирою АДРЕСА_4 та 18.01.2017 року зі строком виконання зобов`язання до 18.07.2017 року за квартирою АДРЕСА_5 .

Крім цього, надана суду копія розписки не містить дати її складання та строку виконання зобов`язання, що не дає суду можливості пересвідчитися в дійсності виникнення спору між сторонами щодо повернення боргу в сумі 45000 доларів США та строків настання виконання зобов`язання.

Ще однією підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову є те, що заявницею не надано доказів вартості нерухомого майна, що не надає суду можливості пересвідчитися у відповідності вартості цього майна заявленим позовним вимогам.

Крім цього, заявницею не надано суду доказів та відомостей про все майно відповідача та всі активи відповідача, що позбавляє суд можливості пересвідчитися в співмірності обраного засобу забезпечення позову майбутнім позовним вимогам та відсутності порушення прав інших осіб щодо цього майна.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову судом встановлено, що станом на дату звернення з цією заявою позивачкою не надано суду доказів реальної загрози вибуття майна з власності ОСОБА_2 .

Слід зауважити, що заявницею не доведено та в поданій заяві про забезпечення позову не зазначено, в чому саме полягає існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення її позову, не надано належних та допустимих доказів намагань ОСОБА_2 у будь-який спосіб відчуджити вказане майно та зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, у разі задоволення позову.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яку подано до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: К.С. Лукінова