Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/570/21
УХВАЛА

Іменем України

23.09.2021 рокум. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

розглянув у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позивач ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, що призначалось на 13.00 годину 19 серпня 2021 року, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи через свого представника, який брав участь у попередньому судовому засіданні 29 червня 2021 року та із ним безпосередньо узгоджувалась дата судового засідання, про що також свідчить зміст звукозапису судового засідання, а також подана заява представника позивача про відкладення судового засідання від 18 серпня 2021 року.

У судове засідання, що призначалось на 13.00 годину 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 повторно не з`явився, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав, при цьому повідомлявся про місце та час розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток ним та представником.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, однак її представник надіслав до суду заяву про розгляд справи за її та його відсутності, а також про стягнення з позивача судових витрат в сумі 5000 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про залишення позову без розгляду, а також про відмову у відшкодуванні судових витрат з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За змістом ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Учасники справи зобов`язані, зокрема: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно з ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Судом установлено, що ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, що призначалось на 13.00 годину 19 серпня 2021 року, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи через свого представника, який брав участь у попередньому судовому засіданні 29 червня 2021 року та із ним безпосередньо узгоджувалась дата судового засідання, про що також свідчить зміст звукозапису судового засідання, а також подана заява представника позивача про відкладення судового засідання від 18 серпня 2021 року.

У судове засідання, що призначалось на 13.00 годину 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 повторно не з`явився, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав, при цьому повідомлявся про місце та час розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток ним та представником.

У випадку своєї повторної неявки ОСОБА_1 не повідомляв суд про причини неявки, порушуючи при цьому положення пунктів 2, 3 ч. 2 ст. 43, ч. 3 ст. 131 ЦПК України.

Раніше позивач не подав до суду заяву про здійснення судового провадження у цій справі за його відсутності.

Отже, позивач ОСОБА_1 будучи повідомленим про місце та час розгляду цієї цивільної справи належним чином, повторно не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, що є підставою для залишенню позову без розгляду.

Системний аналіз п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 ЦПК України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд може залишити позовну заяву без розгляду.

До такого по суті висновку доходив Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року (справа № 910/15226/19), від 10 лютого 2021 року (справа № 916/365/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Отже, позивач після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У цій справі відповідачка подала заяву про компенсацію їй судових витрат на правничу допомогу на суму 5000 грн, про що надала також докази: 1) договір про надання правничої допомоги від 9 червня 2021 року; 2) акт здачі-приймання виконаних робіт (правничої допомоги) від 16 червня 2021 року; 3) квитанцію № 16/06/2021 від 16 червня 2021 року про сплату на користь адвоката 5000 грн гонорару.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про стягнення судових витрат у розмірі 5000 грн, пов`язаних із правничою допомогою, відповідачка та представник не зазначають, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Вирішуючи вимоги відповідачки про компенсацію здійснених нею витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правничу допомогу.

З системного тлумачення положень чч. 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідачки на професійну правничу допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

До такого висновку доходив Верховний Суд у постанові від 14 січня 2021 року (справа № 521/3011/18).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 131, 141, 142, 223, 257, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д. М. Баранський