Провадження № 22-ц/802/924/21 Категорія: 20 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Савчук Т. Ф.,

з участю:

представника позивача адвоката Жємєлі В. І.,

представника відповідача адвоката Міньковської А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 20.10.2020 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку. Позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше належала на праві власності ОСОБА_2 . Квартира розташована на земельній ділянці площею 0,0243 га з кадастровим номером :11:126:0025, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що раніше також належала на праві власності відповідачці. Згідно відомостей Державного земельного кадастру право власності на земельну ділянку кадастровий номер :11:126:0025, продовжує бути зареєстрованим за ОСОБА_2 . З набуттям позивачем права власності на квартиру, до неї, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України перейшло право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, так як відповідач на момент продажу нерухомого майна з прилюдних торгів мала право власності на цю земельну ділянку. Враховуючи те, що право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 , вона не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім`я. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0243 га з кадастровим номером :11:126:0025, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2021 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0243 га з кадастровим номером :11:126:0025, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 була власністю ОСОБА_2 і передана нею в іпотеку КБ «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки від 23.10.2007 та була реалізована в рахунок примусового виконаня зобов`язання по кредитному договору на електронних прилюдних торгах. Квартиру придбала ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів р. № 1185, виданим 25.09.2019 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В. В. Тобто ОСОБА_2 передала в іпотеку тільки квартиру і в подальшому з прилюдних торгів реалізовано тільки квартиру. Стаття 120 ЗК України закріплює самостійні правові режими права власності на землю і власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти нерухомості, тому перехід права власності на будівлю не тягне за собою автоматичного переходу права власності на земельну ділянку до набувача нерухомого майна. Перехід права власності на землю вимагає в цьому випадку окремого договірно-правового регулювання шляхом укладення окремих цивільно-правових договорів. Відповідачу в належний строк не надходила копія позовної заяви, а тому їй було невідомо про розгляд справи з 04.11.2020 та відповідно пропущено судове засідання. Копія позовної заяви була отримана нею тільки перед судовим засіданням 31.03.2021.

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Жємєлю В. І. подала відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою на якій цей об`єкт розташований. Визначенні правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Відповідач не була позбавлена права на участь в судовому засіданні, була належно повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, за її заявами розгляд справи неодноразово переносився. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач при подачі апеляційної скарги звернулась з клопотанням про зупинення виконання рішення суду. Суд апеляційної інстанції не встановив підстав для зупинення виконання рішення суду у цій справі і відмовляє в задоволенні заявленого клопотання.

Представник відповідача адвокат Міньковська А. В. в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.

Представник позивача адвокат Жємєля В. І. апеляційну скаргу не визнав та просив залишит її без задоволення.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника позивача та представника відповідача, приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що з набуттям позивачем права власності на квартиру, до неї, як до нового власника даного нерухомого майна, в силу положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України перейшло право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, так як відповідач на момент продажу нерухомого майна з прилюдних торгів мала право власності на цю земельну ділянку.

З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: реєстраційний № 11852, виданий 25.09.2019 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В. В., набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше належала на праві власності ОСОБА_2 .

Квартира розташована на земельній ділянці площею 0,0243 га з кадастровим номером :11:126:0025, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Зазначене підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 653521 від 16.03.2006, виданим на підставі рішення Луцької міської ради від 22.12.2005 № 26/2.7 та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 85.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.02.2021, інформація про зареєстроване право власності на земельну ділянку кадастровий номер :11:126:0025 в Державному земельному кадастрі продовжує бути за ОСОБА_2 .

До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), відповідно до статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України.

Подібна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20).

Так, при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної дол. земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про недоведеність порушення прав позивача. У даному випадку позивачка не може вільно користуватись власною квартирою, так як позбавлена доступу до неї, через належність земельної ділянки відповідачці. Відповідачка протилежного не довела. Підстав для укладення окремих цивільно-правових угод щодо спірної земельної ділянки між сторонами немає.

Ухвала про відкриття провадженні у цій справі з позовною заявою надсилалась судом відповідачу за зареєстрованим місцем проживання згідно відомостей підрозділу УДМС України у Волинській області, однак повернулась з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», в подальшому кореспонденція поверталась з відміткою пошти «адресат відмовився», «за закінченням терміну зберігання». Копію позовної заяви у цій справі ОСОБА_2 отримала в суді 11.02.2021, що підтверджується її розпискою, яка наявна в матеріалах справи, тоді ж вона була повідомлена про судове засідання у справі призначене на 9 год. 15 хв. 04.03.2021. Про судове засідання 31.03.2021 ОСОБА_2 повідомлена судом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення пошитого відправлення. Після чого відповідач та її представник подали до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Про судове засідання призначене на 13.04.2021 відповідач та її представник повідомлені телефонограмами. 13.04.2021 відповідач подала в суд відзив на позовну заяву у цій справі та клопотання про відкладення розгляду справи, а тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неналежне повідомлення відповідача про місце та час розгляду справи.

На підставі встановлених обставин справи та зазначених вище норм, є правильним висновок суду про задоволення позовних вимог у цій справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді