ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року

м.Суми

Справа №592/11575/20

Номер провадження 22-ц/816/1309/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

у присутності:

представника Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» - Лазарько Александріни Анатоліївни ,

представника ОСОБА_1 адвоката Неговської Ірини Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Неговською Іриною Володимирівною,

на рішення Ковпаківького районного суду м. Суми від 15 червня 2021 року, ухваленого у складі судді Костенка В.Г. у м. Суми, повне судове рішення складено 16 червня 2021 року,

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК»(далі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги мотивувало тим, що 12 березня 2018 року сторони уклали кредитний договір № 2018/І_С/303-000766, відповідно до якого відповідач отримав кредит шляхом встановлення ліміту дозволеного овердрафту на рахунок № НОМЕР_1 (субрахунок №7533.100101.980, субрахунок №7533.500101.980) в сумі 300 000 грн на строк 12 місяців з 12 березня 2018 року по 11 березня 2019 року. Базова процентна ставка за користування овердрафтом 36% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість - 48 % річних.

В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15 червня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 27 628 грн 47 коп., з яких: 13 971 грн 25 коп. - заборгованість по кредиту (поточна); 7 400 грн 03 коп. - заборгованість по кредиту (прострочена); 493 грн 22 коп. - заборгованість по процентам (поточна); 5 763 грн 97 коп. - заборгованість по процентам (прострочена). Відповідач в добровільному порядку дій спрямованих на повернення банку кредитних коштів та процентів не вчиняв.

Посилаючись на зазначені обставини банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 27628 грн 47 коп.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 січня 2021 року позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 27 628 грн 47 коп. заборгованості, 2 102 грн судових витрат, а всього 29 730 грн 47 коп.

ОСОБА_1 подав до місцевого суду заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 квітня 2021 року заочне рішення від 13 січня 2021 року скасовано, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Рішенням Ковпакіського районного суду м. Суми від 15 червня 2021 року позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 27 628 грн 47 коп. заборгованості, 2 102 грн судових витрат, а всього 29 730 грн 47 коп.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу через свого представника, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що направивши ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредитних коштів від 27 листопада 2019 року банк змінив строк та умови виконання зобов`язання, а отже не мав правових підстав для нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом після 27 листопада 2019 року, оскільки після пред`явлення вимоги права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Заявник вважає, що суд не мав підстав для задоволення вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих після 27 листопада 2019 року, тобто з 28 листопада 2019 року по 01 червня 2020 року. Крім того, банк безпідставно включив до поточної заборгованості щомісячні страхові платежі, комісію за здійснення переказу на картку, комісію за зняття готівкових коштів, сплата яких не передбачена кредитним договором.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» зазначив, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, а доводи наведені у апеляційній сказі безпідставними, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Неговську І.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника позивача Лазарько А.А. , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12 березня 2018 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2018/І_С/303-000766, відповідно до якого строк дії максимального ліміту дозволеного овердрафту в сумі 300000 грн становить 12 місяців з 12 березня 2018 року по 11 березня 2019 року.

Базова процентна ставка за користування овердрафтом становить 36% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість становить 48% річних.

За умовами договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення ліміту дозволеного овердрафту на рахунок № НОМЕР_1 (субрахунок №7533.100101.980, субрахунок №7533.500101.980) (а.с. 4-27, 30).

Відповідно до договору відповідач доручив Банку після закінчення строку дії дозволеного овердрафту, визначеного в Заяві-Договорі, продовжувати дію дозволеного овердрафту на новий такий самий строк необмежену кількість разів. Підтвердженням такого буде доступність кредитних коштів клієнту станом на наступний календарний день після закінчення строку дозволеного овердрафту.

Внаслідок підписання договору приєднання, відповідач взяв на себе обов`язок не пізніше останнього дня строку дії ліміту дозволеного овердрафту в повному обсязі повернути банку отримані кредитні кошти (Дозволений овердрафт); сплачувати суми основного боргу за дозволеним овердрафтом та проценти за користування дозволеним овердрафтом в розмірі та в строки, передбачені договором та програмою кредитування; за користування неповерненою у встановлені цим договором строки сумою дозволеного овердрафту (мінімального платежу), сплачувати проценти у розмірі, встановленому програмою кредитування. В момент підписання заяви, відповідач погодився з тим, що несе відповідальність за невиконання умов договору. В разі порушення умов договору він зобов`язаний відшкодувати збитки в тому числі суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами.

Також встановлено, що відповідач у період з 25 травня 2018 року по 29 травня 2020 року скористався послугами позивача та наданими коштами, однак в порушення умов договору зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15 червня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 27 628 грн 47 коп., з яких: 13 971 грн 25 коп. - заборгованість по кредиту (поточна); 7 400 грн 03 коп. - заборгованість по кредиту (прострочена); 493 грн 22 коп. - заборгованість по процентам (поточна); 5 763 грн 97 коп. - заборгованість по процентам (прострочена) (а.с.28-29, 100-102).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюютьсяоднаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) поточна 13971,25 грн, прострочена 7400,03 грн, а також складові повної вартості кредиту, зокрема поточну заборгованість за відсотками у розмірі 493,22 грн та прострочену заборгованість за відсотками у розмірі 5763,97 грн.

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими зазначені вимоги банку, стягнувши з відповідача заборгованість за кредитом станом на 15 червня 2020 року.

Відповідно до вимог частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянт заперечує проти задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками у період з 28 листопада 2019 року по 01 січня 2020 року, оскільки 27 листопада 2019 року банком на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Тобто, на думку відповідача, пред`явленням вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, кредитор змінив строк виконання зобов`язання, умови щодо періодичності платежів та порядку сплати процентів за користування кредитом, а отже не мав правових підстав для нарахування відсотків за обумовленими договором ставками після 27 листопада 2019 року.

Проте такі доводи апеляційної скарги висновків суду по суті спору не спростовують з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2019 року кредитором на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове повернення кредиту за договором №2018/ОВР/303-000385, боржнику запропоновано у тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги достроково повернути всю суму кредиту та сплатити проценти і комісії за користування кредитом у загальному розмірі 21921,73 грн (а.с. 33). Проте, вимога банку позичальником не отримана, поштове відправлення повернулось до банку не врученим з відміткою поштового відділення по причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 34).

Тобто вказана вимога не є належним доказом зміни кредитором строку виконання зобов`язання за кредитним договором від 12 березня 2018 року, тому відсутні підстави для висновку про безпідставність нарахування банком відсотків за обумовленими договором ставками після 27 листопада 2019 року.

Твердження апелянта про безпідставне включення банком до поточної заборгованості за кредитом страхових платежів, комісії за здійснення переказу на картку, комісії за отримання готівки на суму до 1000 грн також відхиляються апеляційним судом, з наступних підстав.

Звертаючись до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 12 березня 2018 року ОСОБА_1 виявив бажання отримати кредит у формі Дозволеного овердрафту з максимальною сумою ліміту 300000 грн.

Уклавши з банком кредитний договір відповідач на власний розсуд розпоряджався коштами. З наданої банком виписки вбачається, що з рахунку ОСОБА_1 проводились, зокрема, Договірні списання страхових платежів, при цьому призначення платежу не містить посилання на те, що списання проводилось саме на підставі кредитного договору № 2018/І_С/303-000766 від 12 березня 2018 року, а не іншого правочину, укладеного відповідачем.

Доводи апелянта про те, що списання зазначених страхових платежів здійснювалось без належної правової підстави та доручення позичальника, підтвердження в ході судового розгляду не знайшли.

Крім того, умови стягнення банком комісій за видачу готівкових коштів та перерахування коштів на інший картковий рахунок не регулюється кредитним договором, ці банківські послуги не входять до пакету послуг з обслуговування кредиту, а врегульовані тарифним планом банківської картки «Універсальна картка «Домовичок» ( В рамках ЗКП)», яку обрав та використовував відповідач і саме цим тарифним планом передбачені комісії за переказ коштів з карткового рахунку та видачу готівкових коштів, у тому числі і з банкоматів, які не належать до мережі АБ «УКРГАЗБАНК».

За встановлених обставин відсутні підстави для висновку про необґрунтованість заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитним договором.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що в порушення вимог передбачених п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», незважаючи на те , що він має статус учасника бойових дій і проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом , позивачем безпідставно нараховуються проценти за користування кредитом.

В той же час, як не заперечує представник відповідача останній не звертався до банку із заявою щодо припинення нарахування процентів та не подавав відповідних документів на підтвердження факту проходження ним військової служби і наявності у нього підстав для припинення нарахування процентів за користування кредитом, а отже відсутні докази безпідставності нарахування позивачем цих коштів.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Неговською Іриною Володимирівною, залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківького районного суду м. Суми від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 1 жовтня 2021 року.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А.Левченко