Справа № 311/1748/21
Провадження № 2/311/759/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.,

секретаря судового засідання Осінцевої Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який мотивовано наступним.

20 квітня 2021 року позивачу стало відомо, що на його банківські рахунки накладено арешт в межах виконавчого провадження №65206587, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д.О. Стягувачем за даним виконавчим провадженням є ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ».

Через веб-портал «Дія» позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 20 квітня 2021 року, в якій зазначено, що стягнення відбувається на підставі виконавчого напису №3008 від 31 березня 2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Григорян Д.Г., про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості у розмірі 28 060,00 грн.

Позивач зазначає, що за адресою, зазначеною у постанові ( АДРЕСА_1 ), він ніколи не проживав, оскільки з 30 грудня 2009 року до теперішнього часу проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню з нижченаведених підстав.

Жодних зобов`язань перед ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» позивач не має, письмових повідомлень про заміну кредитора в інших зобов`язаннях на його адресу не надходило.

Крім того, на сьогоднішній день передбачена можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням, не дотримано принцип безспірності, оскільки своєчасно та належним чином жодний з банків не інформував позивача про порядок погашення заборгованості за кредитним договором.

Також позивач зазначає, що відповідачем при зверненні до нотаріуса було пропущено строк позовної давності.

З огляду на викладене, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., 31 березня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 3008 (а.с. 1-5).

Згідно відзиву на позовну заяву, представник відповідача зазначив, що відповідно до укладеного договору №001/20/101539 від 07 вересня 2020 року між ТОВ «Глобал Кдедит» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 8 250,00 грн., шляхом переказу на платіжну картку вказаної суми.

Кредитний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації ОСОБА_1 на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор 7298 направлявся позивачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер 07 вересня 2020 року НОМЕР_1 , який вказувався при реєстрації. Кредитний договір був підписаний позивачем 07 вересня 2020 року шляхом введення одноразового ідентифікатора 7298 в особистому кабінеті на веб-сайті відповідача в мережі Інтернет. Кредитні кошти були відправлені позивачу на його платіжну картку , яку емітовано ПАТ «Банк Восток». Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме, 07 вересня 2020 року надав позивачу кредит у розмірі 8 250,00 грн., шляхом перерахування коштів.

26 березня 2021 року між ТОВ «Глобал Кредит» та ТОВ «СОНАТІ» був укладений договір відступлення прав вимоги №С-ГК-260321-2 за яким право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №001/20/101539 від 07 вересня 2020 року перейшло до ТОВ «ФК «СОНАТІ».

Станом на 20 травня 2021 року заборгованість за договором №001/20/101539 від 07 вересня 2020 року становить 28 060,00 грн. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 8 250,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 18 810,00 грн. та заборгованості за витратами за вчинення виконавчого напису в сумі 1 000,00 грн.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, а виконавчий напис підлягає виконанню (а.с.28-30).

В судове засіданні позивач не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, проте у наданому суду відзиві просив розглянути справу за його відсутності.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Предметом позову в справі є оспорювання позивачем, ОСОБА_1 , виконавчого напису №3008, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., 31 березня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь «ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості в сумі 28 060,00 грн.

Судом встановлено, що 31 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., вчинений виконавчий напис, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СОНАТІ», для погашення заборгованості за кредитним договором № 001/20/101539 від 07 вересня 2020 року, укладеним з ТОВ «Глобал Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №С-ГК-260321-2 від 26 березня 2021 року є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ». Стягнення заборгованості проведено за період з 26 березня 2021 року до 31 березня 2021 року, сума заборгованості складає 27 060,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8 250,00 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 18 810 грн., та сума за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 000,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 28 060,00 грн. (далі за тестом виконавчий напис) (а.с. 76).

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д.О. від 20 квітня 2021 року, на підставі виконавчого напису №3008, виданого 31 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості в розмірі 28 060,00 грн.. (а.с. 14).

Відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 20 квітня 2021 року, накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису №3008 виданого 31 березня 2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. (а.с.15).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №14 від 18 березня 2019 року, виданої П`ятихатською сільською радою Василівського району Запорізької області, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок - в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до п. розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Суд зазначає, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору між сторонами стосовно заборгованості, як такого.

Судом встановлено, що згідно договору фінансового кредиту №001/20/101539 від 07 вересня 2020 року укладеного між ТОВ «Глобал Кредит» та ОСОБА_1 , кредитор надав позичальнику фінансовий кредит у розмірі 8 250,00 грн., строк дії договору становить 14 діб, з 07 вересня 2020 року по 21 вересня 2020 року. Відсоткова ставка в разі виконання позичальником зобов`язань у строк становить 2,00%, що дорівнює 2 310,00 грн., у разі прострочення зобов`язань 2,20% (а.с.31).

Згідно договору відступлення прав вимоги №С-ГК-260321-2 від 26 березня 2021 року, ТОВ «СОНАТІ» є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Глобал Кредит» (а.с.32-34).

Відповідно до виписки з особового рахунку за договором фінансового кредиту №001/20/101539 від 07 вересня 2020 року, станом на 31 березня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 27 060,00 грн. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 8 250,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 18 810,00 грн. (а.с.36).

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України в справі 6-887цс17 від 05 липня 2017 року, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що в своїх сукупності встановлені вище судом обставини свідчать про те, що вказана відповідачем заборгованість за кредитним договором не була безспірною, а тому приватний нотаріус на мав права вчиняти відповідний виконавчий напис.

Додатково суд зазначає наступне.

З тексту оспорюваного виконавчого напису судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання.

Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, яка, згідно інформації ЄДРСР, опублікована 13.11.2017, тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 була відновлена.

Судом встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 № 92.

Вказане свідчить про те, що на момент вчинення виконавчого напису пункт 2 Переліку був не чинним, а тому застосуванню приватним нотаріусом не підлягав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що права позивача були порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 158, 265-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Григорян Діаною Гагіківною, 31 березня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 3008, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості за кредитним договором №001/20/101539 від 07 вересня 2020 року, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ КРЕДИТ», в сумі 27 060 грн., за вчинення виконавчого напису в сумі 1 000 грн., а всього, 28 060 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24 вересня 2021 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко