Справа № 225/4891/21
Провадження № 2/225/891/2021
17 вересня 2021 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Соляник А.В.,
за участю секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником квартири АДРЕСА_3 . Право власності на будинок підтверджується договором дарування від 08 червня 2001 року АЕА № 674160 посвідченим державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Немиш Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2-1240, та реєстраційним посвідченням виданим бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська № 73 стр 286 в реєстровій книзі № 2 від 26.06.2001 року.
Співвідповідач 1 по справі - дружина позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20 серпня 2014 року не проживає у квартирі АДРЕСА_3 . Факт того, що ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою з 20 серпня 2014 року по теперішній час підтверджується актом вуличного комітету від 09 липня 2021 року, завіреним печаткою Військво-цивільної адміністрації міста Торецьк. Факт родинних відносин зі своєю дружиною позивач документально підтвердити не може, оскільки відповідач, коли покидала місце своєї реєстрації, забрала усі належні їй документи.
Співвідповідач 2 по справі син позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 20 серпня 2014 року не проживає у квартирі АДРЕСА_3 . Факт того, що ОСОБА_3 не проживає за вищевказаною адресою з 20 серпня 2014 року по теперішній час підтверджується актом вуличного комітету від 09 липня 2021 року, завіреним печаткою Військво-цивільної адміністрації міста Торецьк. Факт родинних відносин зі своїм сином позивач документально підтвердити не може, оскільки відповідач, коли покидав місце своєї реєстрації, забрав усі належні йому документи.
Позивач ніколи не зверталася до відповідачів з проханням, щоб вони добровільно знялися з реєстрації з належної йому квартири, оскільки позивачеві не відоме місце проживання даних осіб. Родинних відносин з дружиною та сином позивач не підтримує. У 2014 році відповідачі разом виїхали на постійне проживання за кордон, проте точного місця їх знаходження, номеру телефону, тощо позивач не має.
У зв`язку з викладеним, позивач змушений був звернутися до суду з метою визнання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач до судового засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали, про причини неявки суд не інформували.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується договором дарування від 08 червня 2001 року АЕА № 674160 посвідченим державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Немиш Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2-1240 (а.с.8), та реєстраційним посвідченням виданим бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська № 73 стр 286 в реєстровій книзі № 2 від 26.06.2001 року (а.с.9).
У квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , окрім позивача зареєстровані: дружина позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також син позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №273/89 від 12.07.2021 (а.с.11)
Співвідповідач 1 по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20 серпня 2014 року не проживає у квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується актом вуличного комітету від 09 липня 2021 року, завіреним печаткою Військво-цивільної адміністрації міста Торецьк (а.с.10)
Співвідповідач 2 по справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 20 серпня 2014 року не проживає у квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується актом вуличного комітету від 09 липня 2021 року, завіреним печаткою Військво-цивільної адміністрації міста Торецьк (а.с.10)
Відповідно до вимог ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316,317,319,321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16,386,391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379,382 ЦК України).
Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно з положеннямист.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення,ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Судом було встановлено, що відповідачі не мешкають в жилому приміщенні за вказаною адресою понад 6 місяців.
Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в спірній квартирі, чим порушують право власності позивача, позбавляють можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності.
Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють данні правовідносини, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
На підставі ст.319,321,391,405 ЦК України, керуючись ст..12,13,81,89, 263,283 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до
Рішення може бути оскаржено позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: А.В.Соляник