Справа № 128/1881/20

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
27 вересня 2021 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Карпінської Ю.Ф.,
за участю секретаря Сінельник В.І.,
у відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,
Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 05.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.03.2021 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.
Судовий розгляд по справі неодноразово відкладався з поважних причин.
В судове засідання 23.09.2021 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку.
Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 неодноразово в судові засідання, а також в підготовче засідання, не з`являвся з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , а також за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 .
Заяв про розгляд справи без участі відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 23.09.2021 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши позицію представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, оглянувши матеріали кримінального провадження № 128/2945/17, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено, що 01.08.2016 близько 01 год 58 хв на автодорозі сполученням Стрий-Кіровоград-Знам`янка (419 км), а саме: по Немирівському шосе за населеним пунктом смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 , будучи водієм автомобіля марки «Opel Vectra», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку м. Вінниці, не врахувавши дорожню обстановку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху на забороненій для цього ділянці дороги, де вчинив зіткнення з автомобілем «Audi A4», зеленого кольору, державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком експерта Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз №1696 від 23.12.2016, громадянка ОСОБА_5 , будучи пасажиром в автомобілі «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Також внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком експерта Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз №1631/1679 від 23.12.2016, громадянка ОСОБА_1 , будучи пасажиром в автомобілі «Audi A4», державний номер НОМЕР_3 , отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Згідно з висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 134а від 28.02.2017, у дорожній ситуації, що склалась, дії водія ОСОБА_4 , який керував автомобілем «Audi A4», державний номер НОМЕР_3 , з технічної точки зору регламентувалась вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалась, дії водія автомобіля «Opel Vectra», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 регламентувалась вимогами п.п. 10.1, 14.2 (г) Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, попередження даної дорожньо-транспортної пригоди від дій водія автомобіля «Audi A4», державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 не залежало та в діях останнього не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Поряд з цим, у дорожній ситуації, що склалася, з технічної точки зору, технічна можливість попередження даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «Opel Vectra», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 полягала у виконанні ним вимог п. п. 10.1, 14.2 (г) Правил дорожнього руху України та в діях останнього вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1,14.2 (г) Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зорузнаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
З висновку експерта від 23.12.2016 № 1631/1679 вбачається, що завдане ОСОБА_1 ушкодження в момент спричинення не являлось небезпечним для її життя та не супроводжувалось загрозливими для життя явищами, і належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які виникли від дії тупого предмета (предметів) (а.с. 11).
З копії виписки № НОМЕР_4 , виданої МКЛ ШМД 01.08.2016, вбачається, що ОСОБА_1 внаслідок ДТП біля смт Вороновиця, Вінницького району Вінницької області отримала травму, а саме: закритий перелом основи V плечової кістки зліва, без зміщення (а.с. 69-70).
Суд не приймає до уваги копію довідки № 4227, виданої травмпунктом Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні 01.08.2016, оскільки дана довідка була видана на ім`я ОСОБА_6 , а стороною позивача не обгрунтовано, яке значення для встановлення обставин по даній справі має така довідка.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач, як потерпілий внаслідок протиправної поведінки відповідача.
Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За роз`ясненнями Пленуму ВС України, викладеними у п. 3 Постанови від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість виражених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, зваженості та справедливості.
Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2 ст. 23 ЦК України).
Страждання це емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. У фізичної особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, завжди негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання, які заподіюють моральну шкоду.
Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Судом установлено, що протиправними діями ОСОБА_2 позивачу спричинено моральної шкоди.
Враховуючи неодноразові неявки в судові засідання відповідача, який обізнаний, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неподання відповідачем відзиву на позов, відсутність будь-яких заяв чи клопотань від нього, суд дійшов висновку, що відповідач не оспорює позовних вимог.
В порядку статті 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840,80 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.
Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Стаття 59 Конституції України закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Враховуючи вищезазначені норми законодавства та те, що представником позивача надано докази на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн, яка зазначена в договорі про надання правової допомоги, а також те, що відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд вважає за необхідне судові витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, стягнути з відповідача.
Керуючись ст.ст. 4, 81, 137, 141, 211, 223, 247, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , судові витрати, понесені на сплату професійної правничої допомоги, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення 27.09.2021.

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська