Справа №490/5473/20
Провадження № 22-ц/812/1621/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретерам судового засідання - Колосовою О.М.,

за участі відповідачів - ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

представника відповідача ОСОБА_2

адвоката Данилової Катерини Юріївни

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2021 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Гуденко О.А., дата складання повного тексту не зазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що вона є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначає, що вона зі своїм чоловіком ОСОБА_7 користуються автомобілем ВАЗ 211440, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності зареєстровано 10 грудня 2013 року. Проте у зв`язку з порушенням її права власника вона не може користуватися гаражем та повинна покидати автомобіль на вулиці.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року визначено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 129-049 від 10 червня 2013 року, проведеної експертом регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А., відповідно до якого виділено у користування ОСОБА_2 , ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 312,64 кв.м., з яких: під будівлями - 169,7 кв.м., під подвір`ям - 142,94 кв.м., а решту земельної ділянки загальною площею 367,36 кв.м. залишено у спільному користуванні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до правовстановлюючих документів співвласниками домоволодіння є: вона ( ОСОБА_4 ), якій належить 16/100 часток, ОСОБА_8 - 16/100 часток, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 -56/100 часток, ОСОБА_6 -2/100 частки.

За планом до експертизи та рішення суду, частина двору від воріт протягом 10.9 м. має ширину 3.25 м.

Однак співвласники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поставили огорожу, заступили на проїжджу частину двору і звузили проїзд до 2,50 метрів починаючи від забору входу на 10,6 метрів довжини двору, тобто зменшилась частина двору.

Відповідно до рішення суду вона і відповідачі ОСОБА_9 , ОСОБА_5 повинні користуватися цією земельною ділянкою, як пішохідну доріжку, щоб потрапити до будинку, а також для проїзду автомобіля до гаража.

Зазначає, що згідно висновку № 125-049 від 10 червня 2013 року експертизи від воріт здовж довжиною 10,9 метрів має бути ділянка шириною 3,25 метра для проїзду автомобіля, до її гаражу, але ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самовільно та з порушенням винесеного рішення на власний розсуд встановили огорожу і звузили на повороті частину двору до 2,5 м, що на 0,75 метра менше, ніж вказано в рішенні суду, чим саме перекрили проїзд їх сімейного автомобіля до гаражу.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила усунути перешкоди у користуванні будинком, який належить їй на праві власності, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перенести огорожу відповідно до експертизи від 10 червня 2013 року (або перенести на відстань).

Призначити судову земельну експертизу на вирішення якої поставити питання: чи порушена межа між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та позивачем по справі.

07 липня 2021 року від представника позивача - адвоката Балабан Н.І. надійшла заява про забезпечення доказів шляхом призначення по справі земельно- технічної експертизи на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою між всіма співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , порядку користування, який визначено згідно рішення апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року відповідно варіанту ІІ судової експертизи?

2. Якщо є невідповідність, то яким шляхом можливо її усунути та привести у відповідність до порядку користування вказаною земельною ділянкою, установленого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року.

Проведення експертизи просили доручити експерту РТПП Миколаївської області Лєсків С.А.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою між всіма співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , порядку користування, який визначено згідно рішення апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року відповідно варіанту ІІ судової експертизи?

2.Якщо є невідповідність, то яким шляхом можливо її усунути та привести у відповідність до порядку користування вказаною земельною ділянкою, установленого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року.

Проведення експертизи доручити судовому експерту Лєсків С.А при Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Мотивуючи ухвалу суд першої інстанції вказав, що наведені позивачем обставини мають значення для справи, стосуються предмета і підстав позову, питання, які поставлено заявником на вирішенням експертів, мають доказове значення у цій справі та потребують спеціальних знань. Оскільки для з`ясування обставин справи, з метою вирішення спору та винесення законного і обґрунтованого рішення, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини не можливо, клопотання про призначення експертизи підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Данилова К.Ю., посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали просила про її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Так, зокрема зазначала, що в силу приписів ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом. Судова експертиза є одним із різновидів доказу. А тому, суд першої інстанції не мав права за власної ініціативи призначити у справі судову експертизу. У свою чергу матеріали справи не містять відповідного клопотання будь-кого із сторін.

Як на підставу постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції послався на те, що позивачем до розгляду справи по суті було подано заяву, в якій він просив про призначення судової земельно-технічної експертизи.

Проте, на її думку, вказана заява є заявою про забезпечення доказів в порядку ст.116 ЦПК України, а не клопотанням про призначення експертизи в порядку ст. 103 ЦПК України та це є зовсім різні процесуальні дії, які мають різні правові підстави та наслідки, не зважаючи на те, що обидві статті містять положення про призначення експертизи.

Крім того, зазначала про недоцільність застосування судом першої інстанції принципу jura novit curia(«суд знає закон»), згідно якого неправильна кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. А тому суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу не «правильно кваліфікував спірні правовідносини», а фактично припустив, що заявник ймовірно помилився, хотів просити про призначення експертизи, а попросив про забезпечення доказів.

Також заперечувала щодо призначення експертизи експерту РТПП Миколаївської області Лесків С.А., оскільки сумніваються в її неупередженості та компетенції. В той же час, не обґрунтував чому відхилив кандидатуру експерта запропонованого відповідачем, що є грубим порушенням рівності прав сторін у цивільному процесі.

Правом на подачу відзиву позивач та інші учасники справи не скористалися.

У судове засідання позивач та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що в силу приписів ч,2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Данилова К.Ю. апеляційну скаргу підтримала, просила про її задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу визнала та також просила про її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, осіб, які з`явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду вказаним положенням закону відповідає у повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у серпні 2020 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та посилаючись на викладені в ньому обставини просила усунути перешкоди у користуванні будинком, який належить їй на праві власності, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перенести огорожу відповідно до експертизи від 10 червня 2013 року (або перенести на відстань).

Також прохальна частина позову містить вимогу щодо призначення судової земельної експертизи на вирішення якої слід поставити питання: чи порушена межа між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та позивачем по справі.

Протокольною ухвалою від 26 січня 2021 року, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 11 березня 2021 року на 14.00 год.

07 липня 2021 року від представника позивача - адвоката Балабан Н.І. надійшла заява про забезпечення доказів, а саме призначення по справі земельно- технічної експертизи на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою між всіма співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , порядку користування, який визначено згідно рішення апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року відповідно варіанту ІІ судової експертизи?

2. Якщо є невідповідність, то яким шляхом можливо її усунути та привести у відповідність до порядку користування вказаною земельною ділянкою, установленого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року.

Проведення експертизи просили доручити експерту РТПП Миколаївської області Лєсків С.А.

Відповідно до заяви представника позивача ОСОБА_10 клопотання про призначення експертизи розглядавати без її участі, у зв`язку з хворобою ( а.с.178-179,180).

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - адвокат Данилова К.Ю. у наданих до суду письмових запереченнях заперечувала проти призначення експертизи з огляду на те, що клопотання не містить жодної інформації ані про докази, які треба забезпечити, ані про підстави припустити, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, ані обґрунтування необхідності забезпечення доказів. Також матеріали справи не містять доказу про сплату судового збору за подання цієї заяви. Більш того, порушення порядку користування земельною ділянкою не стосується предмету спору, а отже немає підстав для проведення експертизи. Також категорично заперечували проти доручення проведення експертизи ОСОБА_11 , оскільки сумніваються у її неупередженості та компетентності. Відповідно до поданої представником відповідача заяви просили призначити справу судовому експерту Дроботу В.В.( а.с.182-182,189).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2021 року призначено у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою між всіма співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , порядку користування, який визначено згідно рішення апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року відповідно варіанту ІІ судової експертизи?

2. Якщо є невідповідність, то яким шляхом можливо її усунути та привести у відповідність до порядку користування вказаною земельною ділянкою, установленого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року.

Проведення експертизи доручено судовому експерту Лєсків С.А при Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції зазначив, що для з`ясування обставин справи, з метою вирішення спору та винесення законного і обґрунтованого рішення, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини не можливо.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляд таке.

Серед основних засад судочинства Конституція України визначає змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 3 ч. 1 ст.129 Конституції України).

Зазначений принцип детально визначений в ст. 12 ЦПК України, що передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України).

При цьому, стаття 13 ЦПК України встановлює принцип диспозитивності цивільного судочинства, в частині першій якої закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України встановлюють, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Із аналізу ст. ст. 77-80 ЦПК України вбачається, що докази повинні бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється ст. 103 - 113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджено наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч. 2 ст. 102 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1)для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що діюче цивільне процесуальне законодавство передбачає, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Апеляційний суд вважає, що зважаючи на предмет спору, обставини, які підлягають доказуванню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що для правильного і об`єктивного вирішення спору між сторонами, потребуються спеціальні знання, що реалізується шляхом призначення судової експертизи, та висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Оскаржувана ухвала постановлено після ґрунтованого вивчення обставин справи, а поставленні в ній питання на вирішення експертизи є вмотивованими й висновки по ним дадуть можливість об`єктивно вирішити даний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 116 ЦПК України).

Аналізуючи наведені положення у зіставленні з вимогами заявника насамперед треба зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх призначення експертизи, встановлений призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі № 9901/385/19.

Разом з тим, подана позивачем заява про забезпечення доказів не містить жодних посилань на ризики чи загрози того, що докази про забезпечення яких порушує питання позивач, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

За вказаних обставин, заява представником позивачем про забезпечення доказів за її змістом можна розцінюватися як клопотанням про призначення експертизи, адже не зазначено жодної підстави на наявність ризику втрати доказів, забезпечити які позивач просить суд, а також не надано доказів неможливості взагалі отримати такий доказ у майбутньому.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду з цим позовом просила про призначення по справі судової земельної експертизи та запропоновала питання, яке слід поставити на розсуд експерта, оплата якого судовим збором не передбачена.

Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги проте, що суд першої інстанції не мав права за власної ініціативи призначати у справі експертизу, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи.

В той же час, навіть у випадку подання позивачем заяви про забезпечення доказів та недотримання ним вимог ст.117 ЦПК України, при наявності клопотання про призначення експертизи по справі, таке не можуть бути підставою для відмови у призначені такої, оскільки призведе до надмірного формалізму застосування норм процесуального права.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про відсторонення від проведення експертизи судового експерта Лесків С.А., оскільки належних, допустимих та достовірних доказів її некомпетентності суду не надано.

Висновок судової будівельно-технічної експертизи №125-049 від 10 червня 2013 року експерта Лєсків С.А. необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликав сумніви у його правильності, під час розгляду справи№ц-12-652/11 не визнавався, і саме за цим висновком рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року визначено порядок користування спірною земельною ділянкою. Із наданих у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснень, вони погодилися із обраним судом варіантом, який було запропоновано вищевказаним висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Доказів щодо неупередженості експерта Лєсків С.А., перебування у дружніх відносинах з позивачем матеріали справи також не містять.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не обґрунтував чому відхилив кандидатуру експерта запропонованого відповідачем, що є грубим порушенням рівності прав сторін у цивільному процесі, то колегія суддів зазначає таке. За матеріалами справи розгляд справи призначено на 09 липня 2021 року на 9.00 год. Заява представника відповідачів адвоката Данилової К.Ю, на електронну адресу суду направлена 09 липня 2021 року о 10 год 13 хв, тобто із запізненням, що позбавили суд при вирішені клопотання про призначення експертизи навести доводи щодо прийняття чи відхилення запропонованої кандидатури представником відповідача судового експерта.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із аргументами апеляційної скарги щодо недоцільності застосування судом першої інстанції принципу jura novit curia («суд знає закон»), згідно якого неправильна кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, проте таке не впливає на правильність висновку суду першої інстанції.

Таким чином, колегією суддів при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено, а вказані в апеляційній скарзі доводи висновку суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381,382 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Данилової Катериним Юріївни залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 17 вересня 2021 року.