Житомирський апеляційний суд
Справа №295/783/21 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О.М.
Категорія 55 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.,
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.
з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/783/21 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира про визнання дій протиправними
за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Зосименка О.М. у м Житомирі,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право на виключення із числа службового житла квартири АДРЕСА_1 , жилою площею 32,15 кв.м., та зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира подати до Житомирської міської ради клопотання разом із належно оформленими документами про виключення із числа службового житла даної квартири.
В обґрунтування позову зазначив, що проходив військову службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 06.09.2018 № 26 (по особовому складу) був звільнений із військової служби у відставку. Вказав, що із 02.08.2004 він перебував на квартирному обліку та на підставі рішення Житомирського виконавчого комітету №142 від 26.02.2009 йому надано ордер на службову квартиру АДРЕСА_2 . Зазначена службова квартира рахується за квартирно-експлуатаційним відділом міста Житомира. Посилався на те, що він є інвалідом 2 групи та має 21 рік календарної вислуги у Збройних Силах України, а відтак на підставі статті 125 ЖК України не підлягає виселенню зі службового житла без надання іншого житла. У зв`язку із цим він звернувся із заявою до квартирно-експлуатаційної частини міста Житомира, у якій просив подати до Житомирської міської ради клопотання про зняття із зазначеної вище квартири статусу службового житла, виключення її зі складу службових жилих приміщень та закріплення її за ОСОБА_1 , проте КЕВ міста Житомира листом від 07.10.2020 року №3889 відмовила йому у задоволенні його заяви. Виходячи із наведеного, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 274 червня 2021 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_3 , жилою площею 32,15 кв. м. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира подати до Житомирської міської ради Житомирської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_3 , жилою площею 32,15 кв. м.
В апеляційній скарзі КЕВ м. Житомира, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу положеннями нормативно-правових актів, зазначає, що ОСОБА_1 порушено порядок для звернення до КЕВ, а тому КЕВ не уповноважена на виконання вимог, поставлених позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що Міністерство оборони України поклало функції щодо організації виключення житлового приміщення з числа службового саме на квартирно-експлуатаційні органи. Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Саме КЕВ зобов`язаний на підставі затвердженого Списку надання постійного житла Збройних Сил України оформити протягом 10-ти робочих днів та подати до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордера на постійну житлову площу.

В суді апеляційної інстанції представник КЕВ м. Житомира Бобер А.В. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шахрай М.І. проти доводів апеляційної скарги заперечив, надав пояснення аналогічні викладеному у відзиві на апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 проходив службу в лавах Збройних Сил України та наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України № 26 (по особовому складу) від 06.09.2018 року був звільнений із військової служби у запас відповідно до підпункту «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Вислуга років у Збройних Силах України: календарна 21 рік 1 місяць, пільгова 22 роки 9 місяців (а.с. 13).

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, брав участь в антитерористичній операції (а.с. 11, 15).

Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №142 від 26.02.2009 року позивач одержав ордер на зайняття службової квартири по лінії Міністерства оборони України площею 32,15 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 24.12.2019 року. (а.с. 11)
Із розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію вбачається, що ОСОБА_1 має 21 рік календарної вислуги у Збройних силах України. (а.с. 16).
Протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 №12 від 25 листопада 2020 року та в подальшому командиром військової частини НОМЕР_3 у наказі №1360 від 30.11.2020 підтверджено право ОСОБА_1 на безоплатне одержання у приватну власність службового жилого приміщення, яке він займає у будинку державного житлового фонду (а.с.23-25).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказав, що звернувся із заявою до КЕЧ міста Житомира, у якій просив звернутись до Житомирської міської ради із клопотанням про зняття з квартири площею 32,15 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 статусу службового житла, виключення її зі складу службових жилих приміщень та закріплення її за ОСОБА_1 , проте листом від 07.10.2020 №3889 КЕВ міста Житомира відмовила позивачу у задоволенні його заяви (а.с. 26).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зокрема, він є особою з інвалідністю II групи, яка пов`язана із військовою службою, має календарну вислугу на військовій службі понад 20 років та проживає разом з сім`єю у службовій квартирі, але постійного житла до цього часу не отримав. Разом з тим, не подаючи відповідне клопотання, відповідач прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до органу місцевого самоврядування.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Відповідно до положення частини другої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.
Частиною першою статті 118 ЖК Української РСР встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Положенням статті 125 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла без надання іншого жилого приміщення.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
У пункті 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно- експлуатаційного органу.
У пункті 1 загальних положень Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року (далі - Інструкція) зазначено, що ця Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).
Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.
Оскільки у позові ставиться питання про подання клопотання про виключення з числа службових спірної квартири, то у абзаці 2 пункту 10 розділу VIІ Інструкції передбачено, що виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
Встановивши, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі, має календарну вислугу 21 рік, перебуває на квартирному обліку, а тому має право на забезпечення житлом, зокрема право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року по справі № 636/5008/19.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Врахування та спростування доводів апеляційної скарги знайшло відображення в мотивувальній частині судового рішення, а тому додаткового правового обґрунтування не потребує.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Оскільки право позивача на виключення з числа службового, зайнятого ним житла, доведено, позивач просив зобов`язати КЕВ м. Житомира подати до Житомирської міської ради Житомирської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 , жилою площею 32,15 кв.м., то доводи апеляційної скарги відповідача є необґрунтованими, оскільки саме на КЕВ покладено обов`язок щодо подання зазначеного клопотання.
Зважаючи на те, що висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367-369, 374, 375, 381- 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира залишити без задоволення.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2021 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.09.2021.

Головуючий Судді