Справа № 346/2840/21
Провадження № 2/346/1329/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_4 . Крім неї на час ліквідації колгоспних дворів, на 01 липня 1990 року, як члени двору, в господарстві проживали: вона, ОСОБА_4 - головка колгоспного двору, дочка - ОСОБА_5 , онук ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .

Право власності на 2/5 спірного будинковолодіння визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на підставі рішення суду від 05 вересня 2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6 , про що 25 травня 2012 складено відповідний актовий запис за № 11.

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на 1/5 частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 , та прийняла спадщину.

З метою оформлення права на спадщину після смерті чоловіка звернулася до державного нотаріуса із заявою, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинку, що належить померлому.

Просить суд визнати за нею право власності на 3/5 часткии спірного житлового будиноку з господарськими будівлями та спорудами.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Ілюк Оксана подала суду заяву про розгляд справи у її та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання також не з`явилися, і в свою чергу ОСОБА_2 та представник відповідачки ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_10 , також подали суду заяви, в яких просять справу розглянути у їхній відсутності, щодо задоволення позову не заперечують, на спадкове майно не претендують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 передбачено, що «при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами».

З введенням в дію з 01.07.1990 року Закону СРСР , а з 15.04.1991 року Закону України "Про власність" колгоспні двори ліквідовано і в даній справі слід керуватися п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", в якому зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Власність колгоспного двору регулювалася - ст.ст. 120 - 126 ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) і згідно ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, головою якого була мати позивача, ОСОБА_4 .

Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 - голова колгоспного двору, ОСОБА_5 , онук ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , вказане підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 14 червня № 212 (а.с. 32).

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору, та ще четверо членів колгоспного двору, які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/5 частині. Однак члени колгоспного двору не виділили належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору у встановленому законом порядку.

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів № 55691 від 04 квітня 2016 року право власності на спірне будинковолодіння не зареєстровано (а.с. 6).

Право власності на 2/5 спірного будинковолодіння визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 вересня 2016 року (а.с. 29-30).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_6 , про що 25 травня 2012 складено відповідний актовий запис за № 11 (а.с. 33).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на законом яка складається із 1/5 частки спірного будинковолодіння.

Позивачка, як спадкоємець першої черги, яка прийняла спадщину, з метою оформлення спадщини звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак оформити спадкові права не в змозі у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, що належить померлому (а.с. 39).

Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок в АДРЕСА_1 від 03 січня 2014 року загальна площа його складає 54,5 кв.м., житлова - 35,6 кв.м.

Згідно висновку про вартість майна від 28 травня 2021 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 109 800 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з того, що позивачці на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не взмозі оформити власність через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, а відповідачі, як члени колгоспного двору, не заперечили проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 200 ч. 3, 206, 247 ч. 2, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_1 - право власності на 3/5 частки житлового будинку, позначеного в технічному паспорті літерою А, загальною площею 54,5 кв.м. житловою - 35,6 кв.м., та відповідною часткою господарських будівель і споруд: стодоли позначеної літерою Б, курника позначеного літерою В, стайні позначеної літерами В, Г, Д, сараю позначеного літерою Е, вбиральні позначеної літерою Є, криниці позначеної №1, огорожі - № 2-3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 вересня 2021 року.

Суддя П`ятковський В. І.