Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Короп 15 вересня 2021 року

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Балаби О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Редько А.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Короп цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коропської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай), вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай). При житті ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Позивач прийняв спадщину. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім`я ОСОБА_2 було видано після її смерті, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право на земельну частку (пай), внаслідок чого і звертається з цією позовною заявою.

У підготовче судове засідання сторони не з`явились, проте позивач у позові просить розглянути справу без його участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

Згідно довідки виданої Нехаївським старостинським округом Коропської селищної ради Коропського району Чернігівської області ОСОБА_1 дійсно вступив в управління та володіння спадковим майном згідно статті 549 Цивільного кодексу УРСР від 1963 року до закінчення 6 місячного строку після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2020 року встановлено факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 дублікату заповіту посвідченого 23 травня 1994 року і зареєстрованого в реєстрі за № 21 виданого на ім`я ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , який прийняв спадщину за заповітом.

Проте, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) видано після смерті спадкодавця.

Згідно положень ст. 524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості), згідно з пунктом 5 цього ж указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (намісцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з державного акту на право колективної власності на землю його видано колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» с. Нехаївка Коропського району Чернігівської області Коропською районною державною адміністрацією Коропського району Чернігівської області, землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Коропської районної державної адміністрації 21 листопада 1995 року № 54.

Таким чином, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 була внесена до списку громадян-членів КСП «Прогрес», хоча за життя відповідного сертифікату і не отримала, тому з урахуванням вказаних роз`яснень Пленуму Верховного Суду України щодо часу набуття членом КСП права на земельну частку (пай), суд дійшов висновку, що вона набула право на земельну частку (пай) розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах із земель вказаного КСП.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206, 247, 263-265, 354 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) право на земельну частку (пай) розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) колишнього КСП «Прогрес» с. Нехаївка, Коропського району, Чернігівської області, що належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 959997 (реєстраційний номер 1310).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя: Балаба О. А.