Справа № 723/3196/19
Провадження № 2/723/213/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі головуючого судді Пташник А.М.

за участю секретарів Полішенко С.П., Дячук А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача без самостійних вимог: служба у справах дітей Чернівецької міської ради, служба у справах дітей Чернівецької районної адміністрації Чернівецької області про надання дозволу на проведення психологічного обстеження малолітньої дитини та психокорекційної роботи без згоди матері, зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Чернівецької міської ради, служба у справах дітей Сторожинецької районної державної адміністрації про надання дозволу на проведення психологічного обстеження малолітньої дитини та психокорекційної роботи без згоди матері, зобов`язання вчинити дії, зазначає, що з відповідачем він перебував в зареєстрованому шлюбі з 15.10.1999 року по 23.01.2013 року. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення спільного проживання відповідач перешкоджала йому та його родичам у спілкуванні з донькою, внаслідок чого він був позбавлений можливості приймати участь у її вихованні. Рішенням виконкому Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, було визначено порядок побачень з донькою ОСОБА_6 йому та його матері (бабусі дитини). Незважаючи на зазначені рішення відповідач продовжувала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.06.2014 року частково задоволені вимоги про зобов`язання ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) не чинити перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_6 . Відповідач в черговий раз відмовилася виконувати рішення суду. За той час коли позивач був позбавлений зустрічей та спілкування з донькою ОСОБА_6 , та намагався за допомогою звернень до всіх інстанцій законним шляхом відстояти свої батьківські права та права своєї доньки на безперешкодне спілкування та участь у вихованні, відповідачем - матірю дитини, шляхом психологічного впливу на свідомість ОСОБА_6 , за допомогою розповсюдження відкритої неправди на адресу позивача, залякуванням побиттям та викраденням з його боку, вдалося сформувати у дитини негативний образ батька, що призвело до проявів неповаги та втрати позитивного ставлення дитини як до батька, а також відсутності бажання у доньки спілкуватися та підтримувати родинні стосунки з ним та його родичами. Внаслідок чого дитина почала вірити тим речам, яких насправді не було, нібито вигнав її та матір з квартири, де спільно проживали, бив та душив доньку в школі на очах дітей та вчителів, нібито побив та зламав руку на її очах дідові - батькові відповідача, нібито хочу її викрасти. По цим заявам були проведенні перевірки, жодних насильницьких або протиправних дій не підтвердилося. На підтвердження психологічного впливу на дитину з боку матері та негативної налаштованості на позивача з боку відповідача свідчить також висновок Центру практичної психології і соціальної роботи Чернівецької міської ради від 20.06.2014 року та рекомендації щодо збереження психологічного здоровя дитини від 06.12.2016 року надані практикуючим психологом ОСОБА_9 , проте, що «…ставлення ОСОБА_6 до батька з високою ймовірністю може бути навіяне емоційним станом матері…».

Вказані висновки психологів свідчать, що дитина протягом тривалого періоду перебуває у хронічній конфліктній ситуації, подальше підтримання якої неминуче заподіє шкоди емоційному стану дитини та формуванню її особистості, може призвести до невиправних психологічних каліцтв, у зв`язку з чим ОСОБА_6 потребує психокорекційної (психотерапевтичної ) роботи з нею. Не дивлячись на прийняті всі можливі міри щодо налагодження контактів з колишньою дружиною для забезпечення можливості спільно вирішувати питання, що стосуються виховання та розвитку дитини, забезпечення необхідної їй психологічної допомоги, відповідач жодного разу не дала свою згоду на проведення обстеження психологічного стану нашої доньки та не погодилася досягти будь-якого компромісу щодо спільного виховання дитина за допомогою посередника (медіатора). Після багатьох спроб законними методами відстояти та захистити права доньки за допомогою державних органів не вдалося, і не вдалося забезпечити проведення необхідних психологічних обстежень ОСОБА_6 , тому просить суд дозолити батькові без дозволу матері самостійно організувати проведення психологічного обстеження доньки ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та психокорекційної (психотерапевтичної) роботи з метою її реабілітації від психотравматичного досвіду, подальшого запобігання негативного психологічного впливу на дитину з боку матері та з метою налагодження родинних стосунків доньки з батьком та його родичами; зобов`язати відповідачу не чинити перешкоди у проведенні психологічних обстежень його доньки; зобов`язати відповідача за викликом спеціаліста з психології приводити доньку в місце проведення психологічних обстежень та психокорекційних (психотерапевтичних) робіт з метою реабілітації ОСОБА_6 від травматичного досвіду, подальшого запобігання негативного психологічного впливу на дитину з боку матері та з метою налагодження родинних стосунків доньки з батьком та його родичів.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та її представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали, подали відзив на позовну заяву та суду пояснили, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав, адже вимога проведення психологічного обстеження малолітньої дитини та психокорекційної роботи без дозволу матері не випливає із жодної вище переліченої норми. Вимоги позивача жодним чином не пов`язані із ефективним захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи та правом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чн законних інтересів. Вважають, що будь-якого впливу на доньку з боку матері немає. Дитина вихована, гарно вчиться, є відмінницею навчання, додатково займається в різних гуртках та бере участь у олімпіадах, тому не потребує будь-якого психологічного обстеження. Вважають, що жодних підстав для задоволення позовних вимог позивача немає.

Неповнолітня ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показала, що вона проживає з мамою та вітчимом, з яким у неї склалися дуже гарні стосунки. З батьком не бачилася десь років сім. Інколи батько передавав подарунки. Давно не спілкувалися, цього року не вітав навіть з днем народження. Влітку цього року вона бачилася з батьком, але не має бажання з ним спілкуватися, не цікаво. Вона відвідувала психолога за проханням матері, бо батько обіцяв більше не судитися. Не бажає спілкуватися з спеціалістами, психологами, оскільки займається навчанням і вважає це не потрібним. В сімї їй добре спокійно, нічого змінювати поки що не бажає.

В судовому засіданні спеціаліст практикуючий психолог ОСОБА_9 суду показав, що він є практикуючий психолог. До нього звернувся позивач, на підставі документів, які були надані позивачем він зробив висновок. Не можливо встановити стан дитини тільки по документах. Для більш детального висновку необхідне спілкування з дитиною та іншими членами родини.

Суд вислухавши думку всіх учасників справи, дослідивши письмові матеріали, приходить до наступних висновків.

Позивач звернувся з позовною заявою до відповідача про надання дозволу йому як батьку без дозволу матері дитини, самостійно організувати проведення психологічного обстеження його доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та психокорекційної (психотерапевтичної) роботи з метою її реабілітації від психотравматичного досвіду, подальшого запобігання негативного психологічного впливу на дитину з боку матері, її родичів, та з метою налагодження родинних стосунків доньки з батьком та її родичами по батьковій лінії; зобов`язання відповідача не чинити перешкод у проведенні психологічних обстежень його доньки; зобов`язання відповідача приводити доньку ОСОБА_6 в місце проведення психологічних обстежень та психокорекцій- них (психотерапевтичних) робіт, передавати доньку спеціалісту з психології, всіляко сприяти проведенню призначених спеціалістом з психології психологічних обстежень та психокорекційних (психотерапевтичних) робіт з метою реабілітації доньки ОСОБА_6 від психотравматичного досвіду, подальшого запобігання негативного психологічного впливу на дитину з боку матері, її родичів, та з метою налагодження родинних стосунків доньки з батьком та її родичами по батьковій лінії

Завданням цивільного судочинства згідно ч. 1 ст.2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи Інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду за захистом передбачене ч. 1 ст.4 ЦПК України де кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чн законних інтересів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Практична реалізація принципу «забезпечення якнайкращих інтересів дитини» вимагає в тому числі з`ясування судами думки дитини під час вирішення спорів, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Національне законодавство визначає право дитини, яка може висловити свою думку бути вислуханою при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном ( ст. ст. 160, 161, 171 СК України), під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками (ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»), під час вирішення питання про повернення дитини до країни постійного перебування (ст. 13 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Щодо висновку практикуючого психолога від 16.01.2019 року, який наданий суду, суд вважає, що такий висновок психолога ґрунтується на поясненнях батька, а також окремих письмових документах, наданих лише однією стороною - позивачем; у психолога не перебували у дослідженні матеріали справи, яка розглядається, психолог особисто не спілкувався з дитиною та матір`ю дитини. Висновок психолога містить загальні висновки без урахування фактичних обставин цієї справи. Такий висновок психолога не містить інформацію щодо предмета доказування, а тому не може бути належним доказом у цій справі.

У відповідності до ч.2 ст. 28 Конституції України визначено, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Враховуючи вимоги закону, всі обставини справи та виключно в інтересах неповнолітньої, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, ст.ст. 2, 5, 10, 45, 258, 263-265, 268, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача без самостійних вимог: служба у справах дітей Чернівецької міської ради, служба у справах дітей Чернівецької районної адміністрації Чернівецької області про надання дозволу на проведення психологічного обстеження малолітньої дитини та психокорекційної роботи без згоди матері, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького Апеляційного суду через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повне судове рішення виготовлене 20 серпня 2021 року.

СУДДЯ: