Справа № 658/2536/21
Провадження № 4-с/658/10/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю: секретаря Яковлєвої А.В.

представника скаржника Карнауха В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Каховці Херсонської області цивільну справу №658/2536/21 за скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Карнаух Володимир Вікторович, на дії державного виконавця Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересовані особи: (стягувач) публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,

в с т а н о в и в:

05 серпня 2021 року до Каховського міськрайонного суду Херсонської області звернулася ОСОБА_1 зі скаргою на дії головного державного виконавця Каховського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить зобов`язати посадових осіб Каховського відділу державної виконавчої служби зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 29.09.2015 р. №48335597, виданою старшим державним виконавцем Ждановою Н.А., номер запису про обтяження: 11380840 від 29.09.2015 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24857342 від 20.09.2015 р.

Скарга обґрунтована тим, що скаржник у серпні 2021 року звернулася до приватного нотаріуса з метою консультації щодо збору необхідного пакету документів для продажу земельної ділянки, нотаріус надав відповідні роз`яснення, та додатково повідомив про той факт, що на все її нерухоме майно накладено арешт державним виконавцем Каховського МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області Ждановою Н.А. Листом від 03.08.2021 р. № 146-32/19288 відділ ДВС повідомив ОСОБА_1 , що на виконанні у Каховському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження ВП № 48335597 з примусового виконання виконавчого листа № 658/4422/14-ц від 14.01.2015 року, що видав Каховський міськрайонний суд Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у розмірі 17 133,92 грн. В ході проведення виконавчих дій по ВП № 48335597 державним виконавцем був накладений арешт на все нерухоме майно боржника. 29.12.2015 р. виконавче провадження № 48335597 було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв на момент вчинення виконавчих дій.

У своєму листі орган ДВС також повідомив, що надати копії документів (постанови про повернення виконавчого документу стягувану) не можливо, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень в архіві становить 3 роки у відповідності до норм Наказу Міністерства юстиції України № 1829/8 від 07.06.2017 р. «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС та приватними виконавцями».

Відповідно до Інформаційної довідки від 05.08.2021 р. № 269096679 у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» міститься номер запису про обтяження 11380840 від 29.09.2015 р. (арешт нерухомого майна, все нерухоме майно), який внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: 48335597, виданий 29.09.2015 р. старшим державним виконавцем Н.А. Ждановою.

Накладений арешт на майно в рамках ВП № 48335597, позбавляє ОСОБА_1 вільно розпоряджатися своїм майном, зокрема земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0533, площею 0,5 га, для ведення особистого селянського господарства.

Скаржник вважає, що арешт всього її майна, встановлений на невизначений строк, порушує фундаментальні права, як власника такого майна, та такий арешт підлягає скасуванню, однак посадові особи відділу ДВС відмовляють у його скасуванні.

Також посилається на те, що відповідно до інформації ВП - спецрозділ по ВП 48335597 строк повторного пред`явлення стягувачем виконавчого листа до органу ДВС до 29.12.2016 року. П. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (діючого на той час) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. ПАТ «Дельта Банк» повторно протягом останніх 5 років не звертався до органу ДВС для повторно пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання (виконавчий лист № 658/4422/14-ц від 14.01.2015 р.).

Таким чином, в разі пропуску строку на повторне пред`явлення документу до виконання з боку стягувача повинні наступати наслідки закінчення виконавчого провадження.

Представник скаржника Карнаух В.В. в судовому засіданні наполягав на задоволенні скарги з підстав, зазначених у ній. Пояснив, що ОСОБА_1 було сплачено частину боргу в розмірі більше 9000 гривень. На даний час провадження повернуто, посилання відділу ДВС про повторне звернення до виконання виконавчого листа №658/4422/14-ц не відповідає дійсності, так як виконавче провадження №61206029 було відкрито відносно іншої особи.

Державний виконавець Чебану Х. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. З наданих письмових пояснень вбачається, що на виконанні в Каховському відділі ДВС у Каховському районі Херсонської області перебувало виконавче провадження ВП № 48335597 з примусового виконання виконавчого листа № 658/4422/14-ц від 14.01.2015 року, що видав Каховський міськрайонний суд Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 17133,92 грн., в ході проведення виконавчих дій 29.09.2015 року державним виконавцем було накладено арешт на все нерухоме майно боржника, відомості про арешт боржника було внесено до ДРРП на нерухоме майно, номер запису про обтяження 11380840. 29.12.2015 року виконавче провадження № 48335597 було повернуто стягувачу на підставі п.2ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, який діяв на момент вчинення виконавчих дій. Вищезазначена стаття не передбачає звільнення майна з під арешту. Вважають, що скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця є необґрунтованою, дії державного виконавця за виконавчим провадженням АСВП № 48335597 було вжито відповідно до закону України «Про виконавче провадження» є законними та не підлягають скасуванню. Крім того, у ОСОБА_1 є можливість зняти арешт в позасудовому порядку, сплативши на рахунок органу ДВС суми необхідної для задоволення вимог стягувана з урахуванням виконавчого збору і витрат виконавчого провадження.

Представники стягувача ПАТ «Дельта Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явилися, про час розгляду скарги повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, їх неявка відповідно до ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Вислухавши представника скаржника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, у Каховському відділі ДВС у Каховському районі Херсонської області перебувало виконавче провадження ВП № 48335597 з примусового виконання виконавчого листа № 658/4422/14-ц від 14.01.2015 року, що видав Каховський міськрайонний суд Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 17133,92 грн, яке завершено було 29.12.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Також, з листа відділу ДВС у Каховському районі від 03.08.2021 р. № 146-32/19288 вбачається, що на виконанні у Каховському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження ВП № 48335597 з примусового виконання виконавчого листа № 658/4422/14-ц від 14.01.2015 року, що видав Каховський міськрайонний суд Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у розмірі 17 133,92 грн. В ході проведення виконавчих дій по ВП № 48335597 державним виконавцем 29.09.2015 року був накладений арешт на все нерухоме майно боржника. 29.12.2015 р. виконавче провадження № 48335597 було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв на момент вчинення виконавчих дій. Надати копію постанови про повернення виконавчого документу неможливо, оскільки остання знищена у зв`язку з закінченням трирічного строку зберігання, у зв`язку з чим, на теперішній час у відділу відсутні документи щодо підстав накладення відповідного арешту.

Вирішуючи дану справу суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 446 ЦПК, розділу VI ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За вимогами розділу VIІ ЦПК, щодо судового контролю за виконанням судових рішень, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Між сторонами склались правовідносини які регулюються в першу чергу спеціальним Законом - Законом України «Про виконавче провадження» в редакції до 29.12.2015 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 наведеного Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За приписами ч. 5 ст. 47 наведеного Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у передбачених ч. 1 цієї статті випадках. При цьому, даною нормою не передбачено такого випадку закінчення виконавчого провадження, якщо виконавчий лист повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

Згідно з частинами першою та другою статті 50 наведеного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

У відповідності до частин третьої - п`ятої статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Крім того, згідно з підпунктом 4.11.1 пункту 4.11 Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за № 865/4158 (в редакції станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) виконавчий документ, який прийнятий державним виконавцем до виконання, і за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Аналіз наведених положень приводить до висновку, що у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження не є закінченим. До того ж, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, державному виконавцю і не надано право на зняття арешту з майна боржника,

Таким чином, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені ч. 2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (зняття арешту, накладеного на майно боржника).

Матеріали справи не містять даних про те, що державний виконавець виносив постанову про закінчення виконавчого провадження по даній справі, внаслідок чого у нього не було правових підстав для скасування примусових заходів, прийнятих під час примусового виконання рішення. Також матеріали не містять даних про те, що позивач оскаржував дії державного виконавця з приводу невинесення ним вищезгаданої постанови.

Відомості про сплату заявником (боржником) виконавчого збору, а також суми грошових коштів, стягнутих за рішенням суду в сумі 17133,92 грн. в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 січня 2018 року у справі № 910/8019/15-г зазначено, що державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення .

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 263/1468/17 (провадження № 61-31540св18) зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження». Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів дійшли правильного висновку про те, що у зв`язку з відсутністю майна у боржника державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але законодавством не передбачено право державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу з цих підстав, який має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано і боржником за яким є саме заявник у цій справі .

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року в справі № 137/1649/17 (провадження № 61-26969св18) зазначено, що згідно зі статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, при поверненні виконавчого документа у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту, не має для цього підстав і на даний час, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу без виконання не є підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту.

При цьому, державний виконавець, який виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, або інша посадова особа державної виконавчої служби вже позбавлені права вчиняти будь-які виконавчі дії у цьому виконавчому провадженні без повторного пред`явлення стягувачем виконавчого документу до виконання та за обставин, коли стягувачем виконавчий лист повторно не пред`являвся, а при зверненні до суду боржником не порушувалося питання щодо визнання незаконними або скасування постанов державного виконавця.

Разом з тим, необхідно зауважити, що наразі підстави для зняття арешту з майна боржника визначені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, зокрема, підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Положеннями ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Встановивши, що підстави для зняття арешту, накладеного постановою державного виконавця від 29.09.2015 року відсутні, суд приходить висновку що бездіяльність посадових осіб Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі щодо не зняття арешту та заборони відчуження з майна ОСОБА_1 є правомірною, а права боржника зазначеною бездіяльністю порушені не були.

За викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 258, 259-261, 263-265, 352, 354, 383, 387 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволені скарги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Карнаух Володимир Вікторович, на дії державного виконавця Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту та зобов`язання зняти арешт з майна ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Повний текст ухвали складено 13 вересня 2021 року.

СуддяВ. В. Лященко