Справа № 738/566/21
№ провадження 2/738/261/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi у складi:

головуючого суддi Слісаря А.В.,

за участю

секретаря Минець П.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника позивача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Заіко В.В.

розглянув у вiдкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - Менська районна державна адміністрація, комісія з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

В С Т А H О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Менська районна державна адміністрація, комісія з питань захисту прав дитини про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Позов обґрунтовує тим, що сторони по справі перебували у шлюбі від якого мають спільну малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час позивач проживає разом із своїми батьками в смт. Березна у будинку, в якому мається окрема кімната та спальне місце передбачені для проведення дозвілля, ігор, навчання та ночівлі дитини, але відповідачка чинить йому перешкоди у нормальному спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у її вихованні незважаючи на те, що він добросовісно приймає участь у вихованні дитини, має тісний моральний зв`язок з дитиною та син бажає проводити з ним час як можна довше. Відповідачка інколи дозволяє бачитися з дитиною не більше 24 годин на місяць, без ночівлі. У зв`язку з чим позивач звертався до Менської районної державної адміністрації комісії з питань захисту прав дитини з заявою про встановлення порядку спілкування з малолітнім сином, яка рішенням № 218 від 23.12.2020 року встановила порядок спілкування з сином, а саме: третю та першу суботу та неділю місяця з 10.00 год. та повертаючи додому на місце постійного проживання о 16.00 год. Відповідачка відмовляється виконувати дане рішення та не відпускає дитину з позивачем навіть у визначені години. Позивач вважає, що вказане рішення не відповідає вимогам чинного законодавства і не забезпечує належним чином його право на спілкування та виховання дитини, а тому просить зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином наступним чином: безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких інших осіб - кожного другого тижня місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі, безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі матері щороку у літній період строком 14 діб, безперешкодна участь у спільному святкуванні дня народження дитини з можливою участю інших осіб кожного року ІНФОРМАЦІЯ_4 з 08 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., безперешкодна участь у спільному святкуванні державних свят України на кожне державне свято України з можливою участю інших осіб з 08 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., а також просить зобов`язати відповідачку за два дні до дня зустрічі з сином надати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити його про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Ухвалою суду від 12.05.2021 року позов прийнятий до розгляду та відкрито провадження у порядку загального позовного провадження.

28.05.2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він вказує, що відповідачка вимоги позову не визнає та вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки після розлучення позивач почав зловживати спиртними напоями та відмовлявся допомагати в утриманні дітей. Жодного разу визначений у розпорядженні Менської районної державної адміністрації № 218 від 23.12.2020 року графік зустрічей позивача з сином ОСОБА_5 не був порушений з боку матері, будь-якими її діями. Коли батько був у «нормальному стані», мати відпускала сина з батьком до АДРЕСА_1 де батько фактично проживає. Позивач не має постійного місця проживання та проживає 1,5 років у недобудованому будинку, який не введено в експлуатацію, ніде не працює та не має будь якого доходу на території України, часто зловживає спиртними напоями та сідає в такому вигляді за кермо. Просить визнати позов ОСОБА_1 До ОСОБА_3 безпідставним та відмовити у позові в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.07.2021 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та витребувано від нього письмовий висновок щодо розв`язання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у ньому. Вказав, що у прохальній частині позову помилково вказано слово донька, потрібно рахувати що це мова йде за сина, а також день народження сина вказано ІНФОРМАЦІЯ_4, потрібно рахувати правильним ІНФОРМАЦІЯ_5. Хоче проводити більше часу із сином, але його колишня дружина чинить в цьому перешкоди та не дозволяє сина забирати з ночівлею. Розпорядження Менської РДА про участь батька у вихованні дитини він не виконує, тому що не погоджується з цим розпорядженням. Дитина інколи з дозволу матері ночує у нього. Дитина прокидається після сну орієнтовно у вісім-дев`ять годин ранку, а лягає спати у проміжку між 21 до 23 годин. Син ходить до школи і йому потрібно до неї готуватися, але він може займатися із сином його навчанням. Вказав, що бажає проводити із сином час на державні свята. Під державними святами має на увазі святкові та вихідні дні. Після оголошення судом свят, які перелічені у ст. 73 КЗпП України, позивач відповів що саме ці свята мав на увазі як державні свята.

Предстаник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у ньому та додатково зазначив, що розпорядження Менської РДА про участь батька у вихованні дитини, якою визначено дні зустрічі позивача із сином, суперечить Сімейному кодексу України. Позивач виконує свої обов`язки щодо піклування за дитиною, сплачує аліменти, але права позивача щодо спілкування з дитиною обмежені зі сторони відповідача і підтвердження цього є звернення позивача до Менськогої РДА служби у справах дітей, а також звернення до суду.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та просила залишити порядок побачення позивача із дитиною, який був встановлений розпорядженням Менської РДА від 23.12.2020 р. Зазначила, що проживає з дітьми у м. Чернігові, а в суботу їдуть у с. Гусавка, а в неділю у вечері повертаються у м. Чернігів. Позивач часто буває за місцем їх проживання і вона не обмежує його у спілкуванні з дітьми, а також позивач забирав сина до себе на декілька днів. Однак, вона стала забороняти позивачу забирати сина до себе після того, як син розбив лоба коли їхав з позивачем у автомобілі у 2019 році, але у неї вдома вона не забороняє позивачу ніколи спілкуватися із сином. Забороняючи позивачу забирати сина з ночівлею, вона не порушувала розпорядження Менської РДА від 23.12.2020 р. До появи вказаного розпорядження, син інколи залишався у батька з ночівлею. Крім того, позивач проживає у будинку де відсутнє газове опалення, а тому коли позивач забирав сина з ночівлею, то дитина поверталася додому хворою. Були випадки, що позивач забирав сина, а коли повертав, то перебував у стані алкогольного сп`яніння. Дитина інколи проситься до батька. Доповнила, що дитина ходить до школи та у будні дні прокидається о 6-40 год., а лягає спати о 21-00 годині. Вона займається із сином підготовкою до школи. Вказала, що вона не працює у святкові дні та бажає ці дні проводити із сином, а також хоче проводити час із сином на його день народження.

Представник відповідача вказав, що позов безпідставний та не підлягає задоволенню з підстав наведених у відзиві на позов. Доповнив, що розпорядження Менської РДА від 23.12.2020 р. «Про участь батька у вихованні дитини» відповідач виконувала належним чином, однак позивач, який був ініціатором даного розпорядження, не виконував його та забирав сина без згоди матері. Мати дитини працює та має один вихідний у неділю, а тому цей день бажає провести із сином, а також хоче бути із сином на його день народження.

Представник третьої особи Менської районної державної адміністрації- комісія з питань захисту прав дитини у судове засідання не з`явився. Згідно загальновідомої інформації, яка міститься у мережі Інтернет, Менська РДА припинена, її правонаступником є Корюківська РДА, однак під час вирішення питання про процесуальне правонаступництво у порядку ст. 55 ЦПК України, сторони вказали, що Корюківська РДА не буде належною третьою особою, а тому суд залучив у якості третьої особи до участі у розгляді справи орган опіки та піклування Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, оскільки сторони зареєстровані на її території. ЦПК України не містить процедури виключення з цивільного процесу неналежну третю особу.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області у судовому засіданні щодо вирішення спору поклалася на розсуд суду та просила не обмежувати права дитини.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що являється дочкою позивача та відповідача. У її також є менший брат ОСОБА_5 . Її мати не чинить батьку перешкод у спілкуванні із сином, якщо батько буває у адекватному стані. Інколи батько забирав сина та не привозив тиждень. Коли батько забирав сина до себе, то останній повертався хворим, тому що будинок у якому живе батько, не опалюється. Батько часто приїздить до них та вони ходять разом гуляти, останній раз був 1 вересня. Брат гарно ставиться до батька та хоче їздити до нього. Мати не забороняє батьку їздити до сина, але вона не хоче щоб батько возив сина у Березне , тому що він інколи їздить за кермом у стані алкогольного сп`яніння. Один раз батько повертав дитину матері та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зі слів матері та їх спільних знайомих, їй відомо що батько інколи буває у «запоях». Батько піклується про сина та останньому цікаво проводити час із батьком.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 04.06.2019 року (а.с. 6)

У шлюбі у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7)., який після розлучення батьків проживає разом із відповідачкою ОСОБА_3 .

Розпорядженням Менської районної державної адміністрації № 218 від 23.12.2020 року надано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 дозвіл на зустрічі з його малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , які будуть проходити в такому порядку: першу та третю суботу та неділю місяця з 10 до 16 години за місцем проживання матері, а також у святкові дні та день народження дитини з 10 до 13 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З наданого на виконання ухвали суду висновку комісії з питань захисту прав дитини при Березнянській селищній раді щодо розв`язання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, затвердженого рішення виконавчого комітету Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 28.08.2021 року № 99 вбачається, що на засіданні комісії мати дитини ОСОБА_3 просила залишити рішення комісії з питань захисту прав дитини при Менській райдержадміністрації від 18.12.2020 року, затверджене розпорядженням голови Менської районної державної адміністрації від 23 грудня 2020 року № 218 без змін. Батько дитини ОСОБА_1 на засіданні комісії повідомив, що бажає брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіку побачень, який прописаний у позовній заяві. Комісія вважає за доцільне за основу у розв`язанні спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, виконувати розпорядження Менської РДА від 23 грудня 2020 року № 218 «Про участь батька у вихованні дитини». Інші часи побачення батька з дитиною проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Під час проведення дозвілля за межами с. Гусавка, при поверненні дитини до матері, передавати сина особисто матері. Рекомендовано матері поважати батьківські права батька, не чинити перешкод у спілкуванні з сином, рекомендовано батькам діяти в інтересах дитини.

Частиною 6 ст. 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд частково не погоджується з висновком органу опіки та піклування, яким визначено порядок участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, оскільки він обмежує права батька на спілкування з дитиною на рівні з матір`ю дитини з нижче наведених підстав.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні із сином та визначити способи його участі у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування.

Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Прикметник «зокрема», згідно словника української мова означає «окремо», «особисто», а у сполученні з іменником «уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного».

Отже, виходячи з ч. 1 ст. 159 СКУ, перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні полягають не лише в ухиленні від виконання рішення органу опіки та піклування, а можуть проявлятися і в інших діях або бездіяльності.

Позивач у судовому засіданні пояснював, що відповідач не дозволяє йому забирати сина до себе додому з ночівлею, а тому відповідач йому чинить перешкоди у спілкуванні з сином, що стало підставою для його звернення до служби у справах дітей та суду. Відповідач також підтвердила, що вона забороняє позивачу забирати сина до нього додому з ночівлею та пояснила це тим, що побоюється за сина після випадку коли він у 2019 році після перебування у батька повернувся з розбитим лобом, який він розбив у автомобілі батька. Отже, із наведеного вбачається про наявність спору у сторін, щодо часу проведення батька із сином та наявність перешкод відповідача у спілкування позивача із сином, а тому суд виходячи із норм Сімейного кодексу України, а саме рівності прав батьків щодо дитини та право батьків на безперешкодне спілкування з дитиною, вважає за необхідне зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Визначаючи спосіб участі позивача у спілкуванні із дитиною, суд враховує наступне.

У відповідності до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Позивач просить безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких інших осіб - кожного другого тижня місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі.

Календарний місяць має 4 або 5 субот та неділь. Позивач просить побачення з дитиною фактично одну суботу та одну неділю на місяць, тобто інші суботи та неділі дитина буде перебувати з матір`ю, а тому вказана у ст. 141 СК України рівність батьків щодо дитини, фактично буде переважати на користь матері у декілька разів, щодо часу знаходження дитини з матір`ю, а тому суд вважає, що перебування дитини з батьком у суботу та неділю раз на місяць, не буде перешкоджати матері дитини на проведення з нею достатньо часу та не перешкодить нормальному розвитку дитини. Однак, визначаючи час таких зустрічей, суд зважає на те, що з пояснень самого позивача, дитина може спати до 09-00 години ранку, а тому беручи до уваги, що потрібно також деякий час щоб зібратися після сну та зібратися до зустрічі з батьком, суд вважає, що зустріч батька з дитиною у суботу в 11-00 годин буде відповідати інтересам дитини та її звичкам. Крім того, суд вважає, що перебування дитини із батьком до 20 години неділі, буде негативно впливати на дитину, зважаючи, що дитині потрібно підготувати до школи, а також дитина лягає спати, як пояснили сторони у судовому засідання інколи і в 21-00 годин, а тому батько має повернути дитину до матері о 16-00 годині неділі, що буде відповідати нормальному розвиткові дитини та занадто не обмежить батька на проведення часу із сином.

Вимога позивача про безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі матері щороку у літній період строком 14 діб, суд вважає підлягає частковому задоволенню зважаючи на наступне.

У літній період діти зазвичай знаходяться на канікулах, а тому перебування з батьком на протязі 14 діб не вплине на процес навчання дитини. Крім того, мати дитини вказували що не бажає відпускати сина до батька та одну із причин вказувала що будинок, у якому проживає позивач, не має опалення, а тому дитина повертається від батька хворою. Однак, суд вважає, що ця обставина не вплине негативно на дитину, тому що у літній період будинок не потрібно опалювати. Також, відповідач вказувала, що не бажає відпускати дитину з позивачем, тому що одного разу у 2019 році син повернувся від батька з розбитим лобом. Але, суд вважає що вказана обставина, яка відбулася у 2019 році, тобто з того часу минуло два роки, не є підставою, щоб дитина не проводила час з батьком, тому що цей випадок відбувся один раз, тобто це відбувається не регулярно, тобто можливо припустити що це випадковість, тому що умислу батька на спричинення дитині тілесних ушкоджень, суду не було надано, а крім того, свідок у судовому засіданні повідомляв, що батько гарно відноситься до сина та останній бажає проводити час із батьком, а тому виходячи із принципу рівності батьків, щодо їх спільної дитини, суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні даної вимоги, крім того, мати дитини решту літного періоду буде проводити час із сином.

Надання можливості спільного відпочинку батька з сином відповідатиме не лише принципу рівності батьків у спілкуванні з дитиною, а й інтересам дитини, оскільки належні умови для його тимчасового проживання у батька створені, а проведення часу з батьком сприятиме розширенню його кругозору, отриманню нових навичок та досвіду.

Вимога позивача про безперешкодну участь у спільному святкуванні дня народження сина з можливою участю інших осіб кожного року ІНФОРМАЦІЯ_5 з 08 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., суд вважає підлягає частковому задоволенню, оскільки у судовому засіданні мати дитини також висловлювалася про бажання провести з сином його день народження, а тому виходячи з рівності батьків щодо дитини, суд приходить до висновку, що часовий проміжок перебування позивача із сином на день народження останнього необхідно визначити з 11-00 до 16-00 годин, що буде достатній для привітання дитини з днем народження та його святкуванні, а решта часу з 16-00 годин, дитина буде святкувати свій день народження з матір`ю. Також, суд вважає, що бажання позивача проводити час із сином на його день народження з 8-00 год. буде суперечити інтересам дитини, тому що як пояснив у судовому засіданні позивач, дитина може зранку спати до 08-00 або 09-00 годин, а тому враховуючи, що дитині потрібен ще деякий час на те щоб зібратися до зустрічі з батьком, суд вважає, що початок зустрічі батька із сином саме з 11-00 години буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.

Вимога позивача про безперешкодну участь у спільному святкуванні державних свят України на кожне державне свято України з можливою участю інших осіб з 08 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., підлягає також частковому задоволенню виходячи з наступного.

У законодавстві не визначено які свята є державними, але є визначення святкові та неробочі дні, які передбачені у ст. 73 Кодексу Законів про праця України. Позивач у судовому засіданні вказував, що під державними святами, мав на увазі саме ті свята, які перелічені у вказаній статті КЗпП України. Як вже зазначалося вище, батьки мають рівні права щодо своїх дітей. Відповідач, яка є матір`ю дитини вказувала, що на святкові дні не працює та також бажає проводити час із сином, а тому враховуючи побажання сторін та їх права, суд вважає що необхідно визначити позивачу такий порядок проведення часу із дитиною у святкові дні, щоб таке право не обмежувало права відповідача, щодо участі у спілкуванні та вихованні дитини, тобто порівну, щоб кожен з батьків міг провести деякий час із дитиною у святкові дні, а тому зважаючи на розпорядок дня дитини, тобто коли дитина прокидається після сну, суд вважає, що спільне проведення святкових днів позивача із сином з 11-00 годин до 16-00 годин буде відповідати інтересам дитини та не обмежить права матері з якою дитина зможе проводити святкові дні після 16-00 годин та до сну дитини.

Проведення часу позивача із сином у вище вказані дні та проміжки часу, не буде суперечити інтересам дитини та його розвитку.

У вимогах про участь у вихованні дитини, позивач також просить безперешкодні зустрічі з дитиною «без участі будь-яких інших осіб», «без участі матері», а також «з можливістю участі інших осіб».

У ч. 2 ст. 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

З аналізу вказаної статті, суд приходить до висновку, що у рішенні суду потрібно вказувати про присутність інших осіб лише у випадку, якщо суд приходить саме до такого висновку, але якщо суд дійде протилежного висновку, тому додатково не потрібно вказувати, що зустрічі з дитиною повинні проходити без участі інших осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що не потрібно вказувати у рішенні суду про зустрічі позивача з дитиною «без участі з іншими особами», оскільки якщо суд у рішенні не обумовлює побачення з дитиною присутністю інших осіб, тому це означає, що участь таких осіб не обов`язкова. Крім того, позивач бажає проводити з дитиною святкові дні та святкувати день народження сина з участю інших осіб, але не наводить аргументи про інтереси дитини на участь інших осіб, а тому суд вважає що немає потреби вказувати у рішенні суду про інших осіб, які будуть разом з позивачем та дитиною святкувати свята та день народження останнього, оскільки суду не надано переконливих доказів, що присутніх інших осіб буде викликати інтерес у дитини. Крім того, з аналізу вказаної статті вбачається, що суд повинен у рішенні зазначати конкретних осіб, але суду не було надано таких відомостей. При цьому, не зазначення у рішенні суду осіб, які можуть бути присутні з позивачем та його сином, не означає, що вони повинні проводити час лише удвох, оскільки суд у цьому рішенні такої заборони не встановлює.

Суд вважає, що вимога про зобов`язання відповідачку за два дні до дня зустрічі з сином надати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити його про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин необхідно задовольнити частково, тому що батько на рівні з матір`ю, виходячи з приписів ст. 141 СК України, має право знати де проживає, перебуває та навчається його дитина, а враховуючи що батько проживає окремо від дитини та не має можливості постійно контролювати зміни які відбуваються у житті дитини, тому мати дитини, яка проживає з сином має повідомляти позивача про такі зміни. При цьому, позивач знаючи де знаходиться його дитина, зможе зустрічатися із сином у визначений судом період часу без будь-яких труднощів, які можуть полягати у неможливості знайти дитину та витрачання на це певного часу. Крім того, у разі обізнаності позивача про місце проживання дитини, останній буде знати де забирати сина для проведення з ним часу у визначені судом дні. Враховуючи зазначене, суд не вбачає потреби зобов`язувати відповідача повідомляти позивача за два дня до зустрічі його із сином про місце навчання, перебування та проживання сина, тому що таку інформацію відповідач буде повідомляти у разі настання таких змін.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, а саме необхідно зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити наступний спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 :

-безперешкодні зустрічі кожного другого тижня місяця з 11-00 годин суботи до 16-00 годин неділі;

-безперешкодне спільне проведення 14 діб у літній період;

-безперешкодне спільне святкування дня народження дитини кожного року ІНФОРМАЦІЯ_5 з 11-00 годин до 16-00 годин;

-спільне проведення святкових днів, які передбачені у ст. 73 КЗпП, з 11-00 годин до 16-00 годин.

Зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти ОСОБА_1 про зміну місця навчання, перебування та проживання сина ОСОБА_5 на наступний день після таких змін.

У відповідності з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, інтереси дитини мають переважати над інтересами батьків.

Вирішуючи даний спір та визначаючи спосіб участі позивача у вихованні дитини, суд бере до уваги положення Конвенції про права дитини та практику ЄСПЛ та враховуючи якнайкращі інтереси дитини, вважає за необхідне вказати у рішенні суду, що зустрічі позивача з дитиною у визначений час та спосіб, можуть проходити лише за згодою дитини, тому що примушування дитини до зустрічей будь з ким, буде негативно впливати на його інтереси та розвиток. Крім того, суд вважає що така вказівка у рішенні суду не буде вважатися як вирішення спору поза межами позовних вимог, оскільки суд лише захищає права та інтереси дитини.

Представники сторін заявили у судовому засіданні клопотання про вирішення питання про судові витрати додатковим рішенням та на протязі п`яти днів зможуть подати до суду документи на підтвердження понесених судових витрат, а тому суд не вирішує питання про судові витрати у даному рішенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - Менська районна державна адміністрація, комісія з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши наступний спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 :

-безперешкодні зустрічі кожного другого тижня місяця з 11-00 годин суботи до 16-00 годин неділі, за згодою дитини;

-безперешкодне спільне проведення 14 діб у літній період, за згодою дитини;

-безперешкодне спільне святкування дня народження дитини кожного року ІНФОРМАЦІЯ_5 з 11-00 годин до 16-00 годин, за згодою дитини;

-спільне проведення святкових днів, які передбачені у ст. 73 КЗпП, з 11-00 годин до 16-00 годин, за згодою дитини.

Зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти ОСОБА_1 про зміну місця навчання, перебування та проживання сина ОСОБА_5 на наступний день після таких змін.

У решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.09.2021 р.

Суддя А.В. Слісар