Справа №705/3950/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С. розглянувши заяву представника позивачів адвоката Гребенюка Сергія Анатолійовича про забезпечення позову по цивільній справі за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та повернення земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Уманського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та повернення земельної ділянки.

Разом з позовною заявою представником позивачів адвокатом Гребенюком С.А. було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 , особисто та/або через своїх представників та довірених осіб, а також іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням права користування, за договорами емфітевзису від 12.02.2021 року, земельними ділянками кадастровий номер :03:000:0021 та кадастровий номер :03:000:0019, та/або передавати ці земельні ділянки у заставу, оренду іншим особам, вносити ці земельні ділянки до статутного капіталу товариств та підприємств.

Заява обґрунтована тим, що предметом поданого позову виступають договори про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 12.02.2021 року, терміном на 49 років - до 12.02.2070 року, які по своїй суті є неукладеними.

Відповідно до ч. 2 ст. 102-1 ЗК України, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) можуть відчужуватись або передаватися в порядку спадкування, крім випадків, передбачених ч. 3 цієї статті.

Сам відповідач по справі неодноразово погрожував позивачам, що може відчужити своє право користування іншим особам.

Тому, в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії є ризик, що в подальшому відповідачем можуть вчинятися дії щодо відчуження права користування чужою земельною ділянкою. Указані дії необхідно попередити, оскільки є спір щодо правомірності укладення договору емфітевзису. У випадку невжиття заходів забезпечення позову та за умови ухвалення судового рішення на користь позивачів виконати таке рішення буде неможливо, адже під час розгляду справи по суті спірне право може бути відчужено, що ставить під загрозу виконання майбутнього судового рішення, знову ж таки, у випадку задоволення позовних вимог.

Вважає, що заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам.

Ужиття заходів забезпечення позову захистить права позивачів у випадку задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (п.4 ст.153 ЦПК України).

Як передбачено ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Так, статтею 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог

статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (стаття 153 ЦПК України).

Згідно із приписами статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від

22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, враховуючи підстави, предмет позову, що стосується скасування державної реєстрації договору про надання права користування земельною ділянкою та її повернення, дійшов висновку про те, що невжиття зазначених позивачем заходів забезпечення може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивачів адвоката Гребенюка Сергія Анатолійовича про забезпечення позову по цивільній справі за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та повернення земельної ділянки - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 , особисто та/або через своїх представників та довірених осіб, а також іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням права користування, за договорами емфітевзису від 12.02.2021 року, земельними ділянками кадастровий номер :03:000:0021 та кадастровий номер :03:000:0019, та/або передавати ці земельні ділянки у заставу, оренду іншим особам, вносити ці земельні ділянки до статутного капіталу товариств та підприємств.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти діб з дня її складання.

Суддя Л.С. Годік