Єдиний унікальний номер справи 487/9399/13-ц
Провадження № 22-ц/812/1666/21 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів Самчишиної Н.В. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

з участю:

скаржника ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, яку постановлено 26 липня 2021 року, у приміщенні того ж суду, під головуванням судді Лагоди А.А., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , заінтересована особа АТ «Укрсоцбанк», на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

в с т а н о в и в:

23 квітня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до суду з вищевказаною скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яку обґрунтовували наступним.

15 квітня 2021 року вони отримала лист з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), з якого дізнались, що є боржниками на підставі виконавчого листа № 47326271 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 14 березня 2015 року про стягнення з неї та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу за кредитним зобов`язанням.

Зазначали, що АТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення щодо реорганізації від 03 грудня 2019 року перестало бути юридичною особою і тому, на теперішній час, не може бути стягувачем, більш того, не може стягувати заборгованість по відсоткам, які вдвічі перевищують суму основного боргу.

Крім того, вважають, що пеня за період більше чим шість років стягується незаконно.

Посилаючись на викладені обставини, просили поновити строки на звернення до суду із скаргою, визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кусова Ю.С. про прийняття виконавчого провадження неправомірними та скасувати постанову від 25 лютого 2021 року про прийняття виконавчого провадження.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поновлено пропущений строк для звернення зі скаргою.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , заінтересована особа АТ «Укрсоцбанк», на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовлено.

Не погодившись зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду І інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені скарги ОСОБА_1 , суд І інстанції виходив з того, що державний виконавець при прийнятті постанови від 25 лютого 2021 року про прийняття виконавчого провадження, у повній мірі дотримався вимог чинних цивільного та виконавчого законодавств, а скаржники по суті, не погоджуються з рішеннями першої та апеляційної інстанції, що не є підставою для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду погоджується з встановленими судом 1 інстанції обставинами та правовідносинами, його висновки щодо них та результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, в силу статей 1 - 4, 11, 20, 24, 25, 31, 32, 68 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі Закон) виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) і являє собою сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у названому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених згаданим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до нього, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюються за заявою стягувача або його представника, на підставі виконавчих документів, визначених Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами, державними виконавцями відповідних структурних підрозділів Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, обласних управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з`ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

При цьому, державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом; неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Для цього він надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання, у тому числі і щодо зміни підвідомчості виконавчих проваджень.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Саме так діяв і державний виконавець при здійснені виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2014 року по справі №2/487/83/14, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Мірякова О.В., про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 06.09.2006 №640/518-К518 в розмірі 998731,28 грн., що складається з основної суми боргу 519709,26 грн., відсотків 422107,50 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 56914, 52 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» понесений судовий збір у розмірі по 1720,50 грн. з кожного (т.1 а.с.120-122).

03 липня 2014 року рішенням Апеляційного суду Миколаївської області рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2014 року, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором - змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 547231,32 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: 164010,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, 298960,08 грн. заборгованість по відсоткам, 84260,31 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків. В решті рішення суду залишено без змін (т. 1 а.с. 171-173).

Вказані судові рішення набрали законної сили та в касаційному порядку не оскаржувалися.

14 березня 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2/487/83/14.

Як вбачається з постанови головного державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кусова Ю.С. від 25 лютого 2021 року № 47326271 про прийняття виконавчого провадження, матеріали виконавчого провадження передано з Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для подальшого його виконання в примусовому порядку (т.3 а.с. 6).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Апеляційна скарга містить такі ж доводи що і скарга, щодо припинення юридичної особи АТ «Укрсоцбанк», яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з чим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується у повній мірі.

Згідно ст. 104 ЦК України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників, що має місце і в даній справі.

За такого, колегія вважає, що дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є законними та обґрунтованими і повністю відповідають ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та законом.

В той же час, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок особи, що вчиняє виконавчу дію, здійснювати її з дотриманням принципів законності, додержанням інтересів усіх учасників виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець при примусовому виконанні рішення суду, діяв згідно норм чинного законодавства, а тому оскаржена постанова від 25 лютого 2021 року винесена правомірно.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду Миколаївської області від 26 липня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: П.П. Лисенко

Судді: Н.В. Самчишина

Ж.М. Яворська

________________________________________________

Повний текст постанови складено 15 вересня 2021 року.