Справа № 652/503/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дамчука О.О.

при секретареві Миценко О.Г.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей.

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з дійсним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2007 року по 12.04.2021 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовим наказом від 11.02.2021 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. У серпні 2020 року сину ОСОБА_5 було поставлено діагноз бронхіальна астма персистуюча форма, середнього ступеню тяжкості. Згідно рекомендацій, зазначених у висновку лікаря, рекомендовано санаторно-курортне лікування дитини 1-2 рази на рік. Також діагноз дичини підтверджується висновком ЛКК № 2101 від 21.01.2021 року. У травні 2021 року позивачем було придбано дві путівки до ТзОВ відпочинковий комплекс «Верховина» для проведення санаторно-курортного лікування обох дітей. Загальна вартість путівок складає 7400,00 грн. Крім того позивачем було затрачено кошти на придбання проїзних документів у розмірі 1304,24 грн. Просить стягнути з ОСОБА_3 , 1988 року народження, уродженця с. Ольгине Херсонської області, додаткові витрати на санаторно-курортне лікування дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у сумі 4352, 12 грн. (чотири тисячі триста п`ятдесят дві гри 12 коп.)

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти заявлених вимог та пояснила, що сторони дійсно перебували у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 га син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на даний момент шлюб між сторонами розірвано. У сторін досить складні та конфліктні відносини. Позивач не дає можливості відповідачу бачитись із дітьми та виховувати їх. На розгляді у суді перебуває також справа про поділ майна подружжя. З грудня 2020 року, з моменту подачі позову до суду про розірвання шлюбу відповідач не бачив дітей, не спілкувався з ними, оскільки позивач чинить перешкоди у цьому. Відповідач не має можливості передати дітям іграшки, необхідні речі, йому не відомо як вони себе почувають, як харчуються, як розвиваються і чим займаються, а тому вимоги позивача є безпідставними, оскільки вона одноособово вирішує, без врахування думки батька дітей, де і коли відпочивати з дітьми, до якої клініки звертатись за медичною допомогою, що їм купувати. Враховуючи те, що позивач переховує дітей від батька, чинить перешкоди у спілкуванні та утриманні, а також одноособово вирішує питання про місце відпочинку дітей, їх лікування, відповідач вважає витрати зазначені позивачем понесені за її власним бажанням та вибором, та не підлягають стягненню з відповідача.

На підтвердження понесених витрат на дітей позивач посилається на висновок лікаря від 25.08.2020 року та висновок ЛКК від 21.01.2021 року - відносно сина ОСОБА_6 , підтвердження на необхідність санаторного лікування - доньки ОСОБА_7 - відсутні. Крім того на підтвердження понесених витрат позивачем не надано копії санаторно-курортної книжки ТзОВ «Верховина», рахунків та актів приймання-передачі виконаних робіт, квитанції до прибуткового касового ордеру, копії банківських квитанцій, фіскальних та товарних чеків. Позивачем подано копії витрат, понесених на проїзд тільки доньки ОСОБА_7 . Просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди учасників процесу розгляд справи відбувався без участі відповідача, оскільки у судовому засіданні присутній представник відповідача, адвокат Троценко О.М.

Вислухавши учасників процесу, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 цього Кодексу,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2007 року.

Під час шлюбу у сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилися, донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 12 квітня 2021 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 30.10.2007 року Іванівською сільською радою Високопільського району Херсонської області, актовий запис № 03 - розірвано.

Так, за змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що відповідно до Судового наказу від 11.02.2021 року виданого Високопільським районним судом Херсонської області з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку до повноліття дітей.

Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

За положеннями п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Як пояснювала позивач в судовому засіданні, додаткові витрати потрібні для оплати санаторно-курортного лікування обох дітей, вартості путівок та витрати на проїзд. Позивачем заявлено вимоги про стягнення половини понесених нею витрат в сумі 4352,12 грн.

До матеріалів справи позивач надала висновок лікаря-спеціаліста від 25.08.2020 року та висновком ЛКК № 2101 від 21.01.2021 року, згідно з якими ОСОБА_5 було поставлено діагноз бронхіальна астма персистуюча форма, середнього ступеню тяжкості та рекомендовано санаторно-курортне лікування 1-2 рази на рік.

Крім того, позивачем надано дві путівки до ТзОВ відпочинковий комплекс «Верховина» для проведення санаторно-курортного лікування обох дітей: копії путівки №183 вартістю 2000,00 грн на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та № 182 вартістю 5400,00 грн на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Загальна вартість путівок складає 7400 грн

Також надано Довідку за вих. № 4 від 30.05.2021 року, ТзОВ відпочинковий комплекс «Верховина», якою підтверджується, що у період з 17.05.2021 року по 30.05.2021 року позивач знаходилася на санаторно-курортному лікуванні в АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також надано копії проїзних, документів, а саме: квиток ДФ № 482385 від 16.05.2021 року, дитячий, Кривий Ріг - Львів вартістю 390. 85 грн. на ОСОБА_4 :

квиток ДФ № 482387 від 30.05.2021 року, дитячий, Львів - Кривий Ріг. вартістю 660.39 грн. на ОСОБА_4

квиток № 84179 Львів - Східниця, вартістю 126,50 грн. без зазначення прізвища; квиток № 84180 Львів - Східниця, вартістю 126, 50 грн. без зазначення прізвища.

Таким чином, з огляду на викладене та враховуючи стан здоров`я дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують, що дитина потребує специфічного догляду та постійного лікування та відповідно матеріальних витрат.

Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції, висловленої в ухвалі Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2009 року № 6-20478св09, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

У даному випадку, враховуючи що відповідач ОСОБА_3 є здоровою, працездатною особою, суд вважає, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинен оплачувати частину додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, а саме хронічним захворюваннями дитини.

Однак, системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень Сімейного кодексу України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у якості додаткових витрат на утримання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає стягненню половина вартості путівки № 183 перебування останнього на санаторно-курортному лікуванні в АДРЕСА_1 у розмірі 1000,00 грн..

Суд критично відноситься до посилання позивача у судовому засіданні про стягнення з відповідача додаткових витрат на придбання проїзних документів до місця відпочинку, та до наданих квитанцій, з яких неможливо встановити хто саме користувався проїздом, оскільки відповідно до Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2004 № 976 „Про встановлення пільгового тарифу на перевезення дітей залізничним транспортом" визначено безкоштовний проїзд дітей віком до 6 років, враховуючи, що малолітній ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на час поїздки йому не виповнилося шести років. Такі ж правила діють на проїзд в автобусах міських та приміських маршрутів загального користування, перевезення пасажирів на яких здійснюється у звичайному режимі, відповідно до пункт 159 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.07 р. № 1184 "Про внесення змін до Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту".

Що стосується додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач в позовній заяві та у судовому засіданні не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом, тощо. Відсутні такі докази і в матеріалах справи.

У свою чергу, перебування доньки на відпочинку в ТзОВ відпочинковий комплекс «Верховина», не свідчить, що дитина потребує лікування та специфічного догляду, а в переважній більшості відноситься до літнього відпочинку дитини, це є не обов`язковим, а є добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері, а тому не може бути віднесено до додаткових витрат, які підлягають обов`язковому стягненню із відповідача. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає на будь які захворювання і це потребує значних затрат. Позивач самостійно, на власний розсуд, обрала заклад, у якому донька сторін провела літній відпочинок.

Таким чином з огляду на вищевикладене, в судовому засіданні не встановлено, що витрати позивача на літній відпочинок дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та витрати на придбання проїзних документів зумовлені особливими обставинами, а тому суд не може віднести зазначені витрати до додаткових витрат, у зв`язку з чим приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення додаткових витрат на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4, 12 ,13, 19, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженець с. Ольгине Високопільського району Херсонської області на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000,00 грн.

Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженець с. Ольгине Високопільського району Херсонської області на користь держави 208,57 грн. судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повна копія рішення виготовлена 21 вересня 2021 року.

Суддя О.О. Дамчук