Справа № 697/685/21
Провадження № 2/697/384/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

з участю секретаря с/з Васянович Ю.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області (далі також Степанецька ОТГ, відповідач), ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 ) про визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2004 року добросовісно відкрито та безперервно володіє житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок належав на праві власності ОСОБА_3 . 17 липня 1993 року ОСОБА_3 складено заповіт на свого зятя ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_3 померла. Спадкоємець ОСОБА_4 згідно заповіту спадщину не оформив. 26.10.2004 між позивачем та ОСОБА_4 укладено усну угоду купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 за ціною по домовленості, сплативши останньому готівку, не встигла оформити купівлю у встановленому законом порядку. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Документів на вказаний будинок у позивача немає. З 2004 року та по даний час позивач володіє будинком та доглядає за прилеглою територією. Однак, узаконити будинок немає можливості. Враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , вважає за можливе визнати за нею право власності на нього за набувальною давністю.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала заявлений позов у повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача Степанецької ОТГ в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив в якому не заперечував щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання в якому не заперечувала щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , просила справу розглядати без її участі, оскільки через стан свого здоров`я вона не може з`явитися в судове засідання.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 придбала в 2004 році будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області від 23.03.2021 № 101 вбачається, що ОСОБА_1 разом із колишнім чоловіком ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дійсно проживали без реєстрації з 2004 по 2017 рік за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, що на праві власності належить померлій ОСОБА_3 (а.с.9).

Також, з довідки Копіюватської сільської ради Канівського району Черкаської області від 12.09.2005 № 137, вбачається, що в погосподарській книзі № 1 особовий рахунок № НОМЕР_1 рахується господарство, яке належало ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_3 склала в 1993 році 17 липня заповіт на свого зятя ОСОБА_4 , який згідно заповіту спадщину на себе не оформив (а.с.10).

З копії спадкової справи, наданої державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_2 , проте спадщину на даний час не оформила (а.с.61). Як зазначалося вище, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач користується вказаним домоволодінням як своїм власним, постійно в ньому проживає та здійснює догляд за будинком, тим самим відкрито володіє ним з 2004 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, статтями 15 та 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Верховний Суд у своїй постанові від 24.01.2019 у справі № 755/16913/16-ц зазначив, що за аналізом частини першій статті 344 ЦК України за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Аналогічний висновок міститься і в рішенні Верховного Суду від 28.03.2019 у справі № 215/5451/16-ц, у якому зазначено, що за набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно в тому числі, якщо власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження №12-291гс18) зроблено висновок, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України, добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Отже, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Володіння без правової підстави це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

При вирішенні вказаної справи суд враховує, що відповідачі у справі проти задоволення позовних вимог не заперечували, а в суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності наведених позивачем обставин.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , проводить ремонт будинку, а спадкоємець власника будинку ОСОБА_3 ОСОБА_2 не заперечує щодо задоволення позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на будинковолодіння за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за набувальною давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 проживаючої в с. Степанці, Черкаського району, Черкаської області, право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.09.2021.

Головуючий Б . К . Скирда