Справа № 525/1213/20
Провадження №2/525/110/2021 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.09.2021 селище Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді Прасол Я.В.,
секретаря судових засідань - Хоменко М.М.,
з участю представника позивача - адвоката Сидоренка Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів у порядку спадкування,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Великобагачанської селищної ради Полтавської області про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів у порядку спадкування.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .
Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Корнієнківської сільської ради №163 та рішенням Великобагачанського районного суду від 20.12.2010 по цивільній справі №2-4/10, спадкоємцем на спадщину померлого ОСОБА_2 є позивач.
У свою чергу ОСОБА_2 прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї померлої матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Посилається на те, що ОСОБА_2 мав право на завершення приватизації земельних ділянок площею 0,15га, з яких: 0,10 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,05 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 , після померлої ОСОБА_3 , якій земельні ділянки за життя були передані у власність, але вона не встигла виготовити правовстановлюючі документи на них.
Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02.10.2020 було відкрито провадження по справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.10.2020. Відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками та роз`яснено право подати відзив по справі (а.с.28).
Відповідач Великобагачанська селищна рада Полтавської області позовну заяву з додатками отримав, відзиву на позовну заяву в установленому законом порядку не подав.
Ухвалою Великобагачанського районного суду від 23.10.2020 підготовче засідання по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Сидоренко Ю.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду повідомлена належним чином.
Представник відповідача Великобагачанської селищної ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, відповідач у заяві зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає та заперечень немає (а.с. 43, 54, 66, 75, 77, 84, 85, 91, 110).
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши та дослідивши в сукупності всі докази по справі, оглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи №2-4/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Великобагачанської селищної ради, третя особа Великобагачанська державна нотаріальна контора про визнання заповіту від 17.12.2007 недійсним, визнання права власності на житловий будинок, земельний та майновий пай в порядку спадкування за законом та за позовом ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради, Великобагачанської районної державної адміністрації, треті особи Великобагачанська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання права на спадщину за заповітом, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що згідно актового запису про смерть №11 від 26.01.2007, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с.129).
Згідно архівного витягу з протоколу №10 засідання виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради народних депутатів Полтавської області від 24.03.1994 (архівна довідка №01-22/809 від 29.11.2019) було прийнято рішення про надання ОСОБА_3 земельної ділянки 0,25 га для обслуговування колгоспного житлового будинку в селі Довгалівка, в якому живе, а також 0,05 га біля садиби для ведення особистого підсобного господарства (а.с.9).
Відповідно до архівного витягу з протоколу 5 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 29 квітня 1999 року ( архівна довідка №01-23/184 від 18.05.2021) було прийнято рішення про передачу ОСОБА_3 , жительці с. Довгалівка, земельної ділянки площею 0,06га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 на підставі ст. 17 ЗК України та Декрету КМУ від 26.12.1992 « Про приватизацію земельних ділянок» (а.с. 99).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом про смерть останнього (а.с.30).
ОСОБА_2 , за життя, зробив розпорядження на випадок своєї смерті та склав заповіт, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 (а.с. 7 цивільної справи № 2-4/10).
Згідно рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20.12.2010 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Великобагачанської селищної ради Полтавської області, Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа Великобагачанська державна нотаріальна контора про визнання заповіту ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 від 17.12.2007 недійсним, визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , земельні паї на ім`я померлого ОСОБА_2 загальною площею 8,75 га та майновий пай вартістю 1024 грн. в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та про стягнення судових витрат - відмовлено. Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволені. Визнано ОСОБА_2 спадкоємцем за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та визнано, що померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на день його смерті належало право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в цілому, що розташований по АДРЕСА_2 , приватизовані земельні ділянки загальною площею 8,75га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області та майновий пай у розмірі 1024 грн., що знаходиться у ТОВ «Довіра» сел. Велика Багачка Полтавської області. У порядку спадкування за заповітом, визнано за ОСОБА_1 право власності на спадщину, що залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та яка складається з житлового будинку в цілому, позначеного в характеристиці будинку, господарських будівель та спору літ.А-1 з господарськими будівлями позначеними: літня кухня - літ.Б, сарай - літ.В, погріб літ в, гараж - літ.Г, сарай - літ.Ж, розташованого по АДРЕСА_2 ; з приватизованих земельних ділянок загальною площею 8,75га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області і які належали померлому ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ВКА №228848 від 23.10.2007; з майнового паю у розмірі 1024 грн., що знаходиться в ТОВ «Довіра» сел. Велика Багачка Полтавської області. Рішення суду набрало законної сили 06.01.2011.
З інформації, яка зазначена у листі Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №699/03-05 від 05.04.2021 встановлено, що за ОСОБА_3 обліковується земельна ділянка площею 0,25га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,05га для ведення особистого селянського господарства в межах АДРЕСА_3 ) на підставі рішення №56 Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 24.03.1994. Рішенням 6 сесії Великобагачанської селищної ради 7 скликання від 19.02.2016 вулицю Комсомольську в селі Довгалівка було перейменовано у вулицю Молодіжна (а.с. 76).
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на початок приватизації) було передбачено те, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Положеннями статей 6, 56, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на початок приватизації) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) та для ведення підсобного господарства. Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки:
- для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських споруд у розмірі не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га;
- для ведення підсобного господарства - не більше 0,6 гектара.
За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара.
Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року N 2200-XII "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" та Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" (далі - Декрет).
Разом із тим порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було зазначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року N 43 (далі - Інструкція N 43).
Відповідно до ч.1 ст. 23 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на початок приватизації) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Законом України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року.
Відповідно до пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 01 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).
Пунктом 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» визначено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.
Згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає із моменту державної реєстрації цього права. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду із вимогами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації.
Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.
ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
За вищенаведених обставин, з урахуванням сукупності матеріалів цивільної справи, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 29.04.1999 розпочато процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,06 га, а не 0,10га, як зазначає позивач, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 на підставі протокольного рішення 5 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 29.04.1999, яку померла ОСОБА_3 не встигла завершити з незалежних від неї причин - у зв`язку зі смертю.
При цьому, суд зазначає, що стороною позивача не доведено, що спадкодавцями ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 розпочато процедуру приватизації земельної ділянки 0,05 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Право ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , як і право ОСОБА_1 на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , визнане рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20.12.2010, яке набрало законної сили 06.01.2011.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 128, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,06 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) часників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 від 01.12.1998, виданий Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області, РНОКПП - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

представник позивача - адвокат Сидоренко Юрій Володимирович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2761 від 23.04.2019 видане Радою адвокатів Полтавської області на підставі рішення №7 від 23.04.2019, адреса: АДРЕСА_5 ;

відповідач: Великобагачанська селищна рада Миргородського району Полтавської області, код ЄДРПОУ - 21044600, адреса: вул. Каштанова, 20, селище Велика Багачка, Миргородського району, Полтавської області

Повне рішення суду складено 23.09.2021.

Суддя Я.В. Прасол