П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Київ

Справа № 22-12496 Головуючий у 1-й інстанції: Коваль О. А.

Унікальний № 759/19612/14-ц Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Ратнікової В. М.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Осінчук Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и в:

У квітні 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило замінити стягувача у виконавчому провадженні № 55095698, відкритому 14 листопада 2017 року Святошинським РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), а саме - ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника АТ «Альфа Банк» (т. 3, а.с.8).

Заяву було вмотивовано таким. На виконанні у Святошинському РВДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк». 09 грудня 2019 року між АТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк» було укладено договір № 2098/К про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, згідно якого відбулося відступлення права вимоги, в т. ч. і за кредитним договором № 75001, укладеним 03 жовтня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 на користь нового кредитора АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року заяву АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні № 55095698, відкритому 14 листопада 2017 року Святошинським РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), а саме - ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника АТ «Альфа Банк» (т.3, а.с.60).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу районного суду скасувати та у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовити (т.3, а. с. 64-67).

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

В суд апеляційної інстанції сторони не з`явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином (т. 3, а. с. 76-79).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до відомостей наявних у розпорядженні суду письмових доказів 09 грудня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк» було укладено договір № 2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого відбулося відступлення права вимоги, в т.ч. і за кредитним договором № 75001, укладеним 03 жовтня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 на користь нового кредитора АТ «Альфа-Банк», що підтверджується також додатком № 4 до договору № 2098/К від 09 грудня 2019 року (т.3, а.с.9-13).

Тому, задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження районний суд обґрунтовано виходив з того, що ПАТ «Дельта Банк» було відступлено АТ «Альфа Банк» право вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини для цілей статті 6 (Конвенції) виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, п.40).

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішення суду.

У ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що 27 червня 2014 року ВП 34254226 було завершене, а виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю іншого майна та коштів у боржника, відхиляються апеляційним судом як неприйнятні. Указаний факт не може бути підставою для відмови у заміні сторони у виконавчому провадженні, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом визначеного законом строку.

Доводи апеляційної скарги про те, що з ОСОБА_1 намагаються двічі стягнути теж саме майно та додатково гроші, які підлягають анулюванню, також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки питання щодо правомірності дій стягувача та/або державного виконавця в ході виконання рішення не є предметом судової перевірки при вирішенні питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні.

Доказів того, що виконавче провадження є завершеним унаслідок виконання рішення у повному обсязі та/або щодо виконання рішення боржником без застосування процедури примусового виконання суду не надано.

Аргументи боржника про те, що квартира АДРЕСА_1 є його єдиними нерухомим майном та використовується його родиною для постійного проживання, також не можуть бути прийняті у якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали як такі, що не мають правового значення для вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного судового рішення апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з підстав, визначених ч.2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді В. М. Ратнікова

Т. О. Невідома