Справа № 214/7008/20
2/214/537/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

13 вересня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Чернової Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Сліпенької Л.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін, відповідно до ст.247 ч.2 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частко у спільному майні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 09.10.2020 року. звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить визначити за кожним з співвласників квартири АДРЕСА_1 , по 1/4 частці квартири.

В обґрунтування позову зазначив, що позивачу ОСОБА_1 , та третім особам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожному належить частка у спільному сумісному майні квартирі АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 13.10.1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької місцевої ради народних депутатів згідно з розпорядженням № С-6151 від 13.10.1993 року. Оригінал свідоцтва відсутній, так як знаходиться у співвласника відповідача по справі ОСОБА_2 . Оскільки - неможливо дійти домовленості про виділ часток, тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутнім не був, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленою про дату та час судового засідання, правом присутності не скористалася, відзиву не надала. Жодних клопотань до суду не надходило.

Третя особи, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в судовому засідання присутні не були, однак кожен окремо, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позову просили задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки наданої Комунальним підприємством «Криворізьке бюро технічної інвентеризації» Дніпропетровської обласної ради, виданої на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про те, що відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2020 року право власності на частку квартири за адресою : АДРЕСА_2 , зареєстроване на праві спільної сумісної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі» на імя ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 13.10.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №С-6151 від 13.10.1993 року (а.с.7-9)

Частиною 1 статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.ч.1, 2 ст.369 ЦК України).

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК)); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення члена сім`ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК, статті 1 Закону України від 7 квітня 2011 року № 3206-VI "Про засади запобігання і протидії корупції"; квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду"); майно, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, відповідно до закону (стаття 6 Закону України від 15 травня 2003 року № 742-IV "Про особисте селянське господарство"). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Отже, оскільки позивач не може реалізувати належне їй право щодо спірної нерухомості, визначення часток необхідно для особистого розпорядження, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, тому суд задовольняє позов.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст.16, 368, 369, 370 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76, 77, 81, 121, 141, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належить 1/4 частка квартири, будинок АДРЕСА_2 .

Визнати , що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 належить 1/4 частка квартири, будинок АДРЕСА_2

Визнати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 належить 1/4 частка квартири, будинок АДРЕСА_2 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2021 року.

Суддя Н.В. Чернова