КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Київ

Справа №361/6857/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/9472/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В. за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Сердинського В.С. 09 квітня 2021 року у м. Бровари, дата складення повного тексту ухвали не зазначена, у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Трофименка М.М., щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги зазначала, що 11 жовтня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. винисено постанову про відкриття виконавчого провадження №57426111.

Однак, приватний виконавець в порушення трирічного строку, передбаченого ч.1 ст.12 Закону, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за відсутності судового рішення про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У постанові вказано, що виконавчий документ вступив у законну силу 16 грудня 2014 року, таким чином трирічний строк закінчився 16 грудня 2017 року, в той же час постанова винесена незаконно 11 жовтня 2018 року тобто через 10 місяців. Таким чином, у зв`язку з закінченням строку пред`явлення виконавчого листа №361/4409/14-ц до виконання, у приватного виконавця Трофименка М.М. були відсутні підстави для його прийняття до виконання та відкриття виконавчого провадження.

Також вказувала на те, що виконавчий лист, пред`явлений до виконання приватному виконавцю, не має дати народження боржника ОСОБА_1 , що мало б слугувати підставою його повернення, але це не було вчинено. Так само стягувач не звертався до суду із заявою про виправлення помилки, допущеної у виконавчому листі при його оформленні.

Також зазначав, що заявник про зазначене виконавче провадження нічого не знала та їй не було відомо, адже оскаржувану постанову вона не отримувала.

За викладених обставин постанова підлягає скасуванню, як незаконна та прийнята з порушенням норм Закону.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист декілька разів пред`являвся до виконання, однак був повернутий приватним виконавцем, тобто строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався. З дня повернення виконавчого листа стягувачу, а саме з 15 червня 2017 року поновився строк його пред`явлення, який, згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», становить три роки. Повторно виконавчий лист стягувач пред`явив 11 жовтня 2018 року, тобто у строки, визначені законом.

Таким чином, виконавче провадження №57426111 відкрито приватним виконавцем Трофименком М.М. у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , її представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність ухвали у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального законодавства. Вказує на те, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання переривався тричі, але час, що пройшов від дати пред`явлення виконавчого документа до виконання і після його повернення до нового строку не зараховується. Тому з часу видачі виконавчого листа до часу його пред`явлення пройшло 3 роки 10 місяців.

Також вказує на те, що виконавчий лист не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не містить дати народження боржника та ідентифікаційний номер, а тому виконавець був позбавлений можливості зареєструвати виконавче провадження та винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким вимоги скарги на дії та постанови приватного виконавця задовольнити повністю.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду заяви повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що на адресу приватного виконавця Трофименка М.М. надійшла заява від АТ «Дельта Банк» про відкриття виконавчого провадження, в якій стягувач просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №361/4409/14-ц, виданого 02 лютого 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області /а.с. 15/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. від 11 жовтня 2018 року відкрито ВП №57426111 з примусового виконання виконавчого листа №361/4409/14-ц, виданого 02 лютого 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №49.51/28-КМК-08 від 14 березня 2008 року за період з 14 березня 2008 року по 13 травня 2014 року в розмірі 584215, 90 грн, судового збору в сумі 3654, 00 грн /а.с.17/.

На виконавчому листі №361/4409/14-ц, виданому 02 лютого 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області, містяться відмітки державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Свистанюк Ю.Г. про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 31 березня 2016 року, відмітка державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Свистанюк Ю.Г. про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 березня 2017 року, та відмітка державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про повернення виконавчого документа без прийняття на підставі п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 15 червня 2017 року /а.с. 39,40/.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч.ч. 4,5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч.ч. 1,5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»;

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з ч. 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тобто, трьохрічний строк пред`явлення до виконання виконавчого документа поширюється на виконавчі документи, які видані як до, так і після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч. ч. 3,5 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/208023, заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа; у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону.

З наведеної норми вбачається, що без відкриття виконавчого провадження виконавчий документ повертається органом державної виконавчої служби тоді коли його подано без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції.

Разом ц цим, ч.ч. 4,5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено з якого саме моменту починається перебіг строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, та наведено лише два випадки такого повернення, а саме: 1) неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення; 2) встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Обидва ці випадки є такими, які не спираються на приписи ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а є такими, що спираються на приписи ст. 37 цього Закону.

В свою чергу, положення ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюютьвипадки повернення виконавчого документа стягувачу після відкриття виконавчого провадження, яке презюмується відкритим у відповідності до діючого законодавства; по-друге, на відміну від положень ст. 4 вказаного Закону, ст. 37 цього Закону прямо встановлює право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, лише тоді, коли виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, а не у разі будь якого повернення, зокрема тоді, коли законодавець у частині 4 ст.4 цього Закону лише використовує фразу «виконавчий документ повертається стягувачу», унормовуючи підстави повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Отже, перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може перериватися не в разі будь-якого звернення із заявою про примусове виконання виконавчого документа до виконання, а такого, яке здійснене з додержанням вимог законодавства щодо форми, змісту виконавчого документа, суб`єкта його виконання тощо.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суду в постанові №922/5723/14 від 28 січня 2021 року.

З наведених обставин справи вбачається, що виконавчий лист неодноразово повертався без виконання, зокрема, з 02 березня 2017 року у стягувача виникло право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону, оскільки 02 березня 2017 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення), що дає підстави для повторного звернення виконавчого листа до виконання.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить три роки, та закінчується 02 березня 2020 року.

Повторно виконавчий лист №361/4409/14-ц, виданий 02 лютого 2015 року, стягувач пред`явив 11 жовтня 2018 року, тобто у строки, визначені законом.

За таких обставин, постанова про відкриття виконавчого провадження №57426111 винесена приватним виконавцем Трофименком М.М. 11 жовтня 2018 року у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Посилання суду першої інстанції на те, що з 15 червня 2017 року поновився строк його пред`явлення, колегія суддів вважає помилковими, оскільки положення Закону України «Про виконавче провадження» прямо встановлюють право повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, лише тоді, коли виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених статтею 37 цього Закону, а не у разі будь якого повернення, зокрема з підстав ч. 4 ст.4 цього Закону, як то зазначено у записі від 15 червня 2017 року.

Однак, вказане на правильність висновків суду першої інстанції щодо відсутності підставі для задоволення скарги на дії приватного виконавця не впливає, оскільки виконавчий лист поданий у строки, визначені законом, авиконавче провадження №57426111 відкрито приватним виконавцем Трофименком М.М. у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання переривався тричі, але час, що пройшов від дати пред`явлення виконавчого документа до виконання і після його повернення до нового строку не зараховується, а тому з часу видачі виконавчого листа до часу його пред`явлення пройшло 3 роки 10 місяців, колегія суддів відхиляє, оскільки у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення і стягувач має право повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання скаржника на те, що виконавчий лист не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не містить дати народження боржника та ідентифікаційний номер, а тому виконавець був позбавлений можливості зареєструвати виконавче провадження та винести постанову про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання. Саме такої правової позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи №469/1357/16-ц.

Таким чином, доводи скарги не ґрунтуються на вимогах закону та висновків суду не спростовують, судом першої інстанції постановлено ухвалу із дотриманням вимог закону.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук