Справа № 457/1336/20
провадження №2/457/266/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Трускавецької міської ради про відшкодування моральної шкоди,, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до виконавчого комітету Трускавецької міської ради про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона звернулася до відповідача з запитом про надання публічної інформації, а саме: надати інформацію про наявність на території м. Трускавець вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі № 380/3954/2020 визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запит, а також зобов`язано виконавчий комітет Трускавецької міської ради розглянути та надати відповідь на запит ОСОБА_1 . Протиправними діями Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області позивачці була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій. Порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивачки негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що їй довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Їй як позивачці притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду її запиту порушило законні права позивачки, сприймалося нею як прояв образи зі сторони відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача було порушено її стан душевної рівноваги, для відновлення якого їй доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, їй доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на її фізичному та моральному стані, через що вона не встигала закінчити, як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що в неї загострене почуття справедливості. Ба більше, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені її нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким вона змушена додатково пояснювати чому стала менш привітною, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін. Розрахунок моральної шкоди позивачка здійснила наступним чином: за кожен місяць порушеного права на соціальний захист вона оцінила у розмірі мінімальної заробітної плати. Відповідач повинен був надати інформацію у квітні 2020 року. Станом на серпень 2020 року минуло 5 місяців. Відповідач не надав доступ до публічної інформації. Таким чином, з квітня 2020 року по серпень 2020 року минуло - 5 місяців. 5 місяців * 4723 грн. = 23615 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 23615 грн.

Ухвалою судді Трускавецького міського суду Львівської області від 03 серпня 2021 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження в даній цивільній справі, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного позову за недоведеністю позовних вимог, враховуючи заперечення викладені у відзиві на позовну заяву.

Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши подані у справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.

На підставі поданих позивачем доказів судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у адміністративній справі №380/3954/20 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запит від 28 квітня 2020 року; зобов`язано Виконавчий комітет Трускавецької міської ради розглянути запит ОСОБА_3 про надання публічної інформації від 28 квітня 2021 року.

Запит ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 28 квітня 2020 року стосувався отримання публічної інформації, а саме: про наявність на території м. Трускавець вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель та споруд з місцями (орієнтирами) розташування.

З інформації, наданої відповідачем у відзиві на позовну заяву, відомо, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року по справі № 380/3954/20, яким зобов`язано виконавчий комітет Трускавецької міської ради розглянути запит ОСОБА_1 від 28 квітня 2020 року повторно надіслано копію відповіді від 07 травня 2020 року. Вказаний лист було повернуто на адресу адресанта, оскільки позивач змінив адресу з м. Бахмут Донецької області на м. Черкаси.

Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України,завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів.

Відповідно до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Протиправність бездіяльності відповідача, яка виразились у ненаданні позивачу інформації на запит про отримання публічної інформації, підтверджена рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у адміністративній справі № 380/3954/20 не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Зі змісту цієї норми випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин.

Таким чином, доказуванню підлягає факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діяннями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позовна заява ОСОБА_1 не містить покликання на будь-які докази фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що позивачці бездіяльністю виконавчого комітету Трускавецької міської ради було завдано моральну шкоду, та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення до вирішення справи. Позивачкою також не було надано до суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували, що їй дійсно заподіяна моральна шкода; моральна шкода заподіяна їй саме внаслідок бездіяльності виконавчого комітету Трускавецької міської ради (тобто відсутній причинний зв`язок).

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Крім того, визнання судом протиправною бездіяльності відповідача стосується виключно меж застосування законодавства про надання публічної інформації, у той час як завдання моральної шкоди має бути обов`язково підтверджене належними та допустимими доказами.

Окрім цього, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 23615 грн., позивачка ОСОБА_1 покликалася на розмір мінімальної заробітної плати, який станом на січень 2020 року для працездатних осіб становив 4723 грн. Тому, зазначаючи період із квітня 2020 року по серпень 2020 року, що складає 5 місяців, за розрахунками позивача стягненню підлягає 23615 грн., які вона просила стягнути, як моральну шкоду із відповідача на його користь.

Суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 не обґрунтувала співмірність заподіяної їй моральної шкоди, виходячи із засад розумності та справедливості, а виходила лише із розміру мінімальної заробітної плати.

Прив`язка моральної шкоди до мінімального розміру заробітної плати передбачена ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та підлягає застосуванню в спеціальних випадках, передбачених цим Законом. У даному випадку вказана норма не підлягає застосуванню, тому мінімальний розмір заробітної плати не може бути прийнятий для визначення розміру моральної шкоди.

Таким чином, доводи позивачки, що моральна шкода у даному випадку повинна визначатись відповідно наданого нею розрахунку, виходячи із мінімального розміру заробітної плати, як одиниці соціальної гарантії, є необґрунтованими і не підлягають задоволенню судом, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, с у д,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Трускавецької міської ради про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області.

Рішення у повному обсязі виготовлено 15 вересня 2021 року.

Суддя: В. І. Марчук