Справа № 758/188/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі судді Петрова Д.В., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 в особі представника адвоката Жовноватюка Олексія Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Соломатіна Оксана Петрівна, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець Олександр Анатолійович, про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Соломатіна О.П., приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець О.А., про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.02.2021 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

23.09.2021 представником позивачки адвокатом Жовноватюком О.М. було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив забезпечити позов шляхом: накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; та заборони ОСОБА_4 та будь-яким іншим третім особам здійснювати реєстрацію, перехід права власності на однокімнатні квартиру АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Заявник обґрунтовує заяву про забезпечення позову тим, що на підставі недійсних документів (довіреності та договору купівлі-продажу), поза волею позивачки з її володіння вибула квартира АДРЕСА_1 . Необхідність виду забезпечення позову як заборона на вчинення реєстраційних дій обумовлена законодавчою можливістю за наявності арешту на майно здійснювати перехід права власності на іншу особу за рішенням суду та актом державного чи приватного виконавця.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункти 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

З врахуванням викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, не надано доводів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, для забезпечення якого заявник просить вжити відповідні заходи.

На підставі викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи відсутність доказів співмірності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у майбутньому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

У С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 в особі представника адвоката Жовноватюка Олексія Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Соломатіна Оксана Петрівна, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець Олександр Анатолійович, про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.В. Петров