Постанова

Іменем України

10 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 587/685/20

провадження № 61-11126св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - акціонерне товариство «Сумигаз»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сумського районного суду Сумської області у складі судді Черних О. М. від 03 березня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Кононенко О. Ю., Левченко Т. А., від 20 травня 2021 року.

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Сумигаз» (далі - АТ «Сумигаз») про визнання незаконними дій.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що він є споживачем природного газу, послуги з постачання якого надає АТ «Сумигаз». 19 грудня 2019 року протоколом засідання комісії АТ «Сумигаз» розглянуто акт про порушення № 02/3276 від 19 листопада 2019 року з приводу несанкціонованого газопроводу та було прийнято рішення про проведення розрахунку не облікованого природного газу. Всього відповідачем нараховано 118 329, 10 грн. На думку позивача, відповідач не має жодного доказу несанкціонованого підключення до газопроводу, а фотофіксація не є таким доказом, оскільки не зафіксовано місце під`єднання до газопроводу. Відтак, припинення газопостачання є незаконним, таким що відбулось без відповідного попередження не менше ніж за три доби. ОСОБА_1 зазначав, що незаконні дії відповідача завдали йому моральної шкоди.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, визнати неправомірним та скасувати протокол засідання постійно діючої комісії

з розгляду актів про порушення № 144 від 19 грудня 2019 року про задоволення акту про порушення № 02/3276 від 19 листопада 2019 року щодо споживача послуги з розподілу природного газу ОСОБА_1 та проведення йому перерахунку об`ємів необлікованого природного газу. Також позивач просив визнати незаконними дії відповідача щодо припинення газопостачання у будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача за власний рахунок відновити газопостачання та стягнути на його користь 20 тис. грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 березня

2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не було доведено, що дії АТ «Сумигаз» є протиправними. При цьому суд виходив з того, що акт про порушення порядку використання природного газу від 19 листопада 2019 року № 02/3276 та протокол засідання комісії № 144 від 19 грудня 2019 року відповідають вимогам закону.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Сумського апеляційного суду від 20 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що враховуючи, що положення Кодексу газорозподільних систем, які не зобов`язують оператора газорозподільної мережі встановлювати місце входу несанкціонованого газопроводу до будинку споживача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність законних підстав для визнання незаконним та скасування рішення комісії відповідача з розгляду акта про порушення. До того ж ОСОБА_1 19 грудня 2019 року на засіданні комісії АТ «Сумигаз» визнав факт наявності несанкціонованого газопроводу. Відтак, відсутні також і підстави для визнання незаконними дій відповідача щодо припинення позивачу газопостачання, його відновлення та стягнення моральної шкоди, оскільки ці вимоги є похідними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

30 червня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 20 травня 2021 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначив неправильне застосування судами норм матеріального

і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права

у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду

від 22 квітня 2021 року у справі № 263/7847/18, а також постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 620/1739/17 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), та належним чином не дослідили зібрані у справі докази, встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

У касаційній скарзі заявник зазначає, щосудами не надано належної оцінки доказам, не досліджено в якому місці зовнішнього газопроводу (газопровід до лічильника газу) було здійснено відбір газу поза лічильником. В акті про порушення № 02/3276 від 19 листопада 2019 року АТ «Сумигаз» та протоколі постійно діючої комісії АТ «Сумигаз» взагалі не зазначено яким чином було приєднано несанкціонований газопровід і де була врізка. Посилання суду апеляційної інстанції на план газопостачання домоволодіння позивача із зображенням несанкціонованого підключення до газопостачання в обхід газового лічильника, а також фотозображення несанкціонованого підключення до газопостачання не є достовірними та належними доказами, оскільки не містять інформації про несанкціонований газопровід.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

У серпні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу АТ «Сумигаз» посилається на те, що при вирішенні спору судами попередніх інстанцій були прийнятті обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а фактично зводяться до переоцінки доказів у справі. Під час засідання комісії з розгляду актів про порушення АТ «Сумигаз», яке відбулося 19 грудня 2019 року, позивач визнав факт наявності несанкціонованого газопроводу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є споживачем природного газу, постачальником якого є АТ «Сумигаз» на умовах типового договору.

19 листопада 2019 року працівниками АТ «Сумигаз» було зафіксовано порушення споживачем ОСОБА_1 правил використання природного газу, а саме: виявлено несанкціонований газопровід, про що складено акт № 02/3276, який оформлено за участю позивача та за його підписом. Зауваження до акту з боку споживача ОСОБА_1 висловлені не були.

19 грудня 2019 року у присутності ОСОБА_1 відбулось засідання постійно діючої комісії АТ «Сумигаз» з розгляду актів про порушення, на якому розглянуто акт про порушення № 02/3276 від 19 листопада 2019 року та прийнято рішення, яким задоволено акт про порушення споживачем послуги з розподілу природного газу ОСОБА_1 , проведено перерахунок споживачу об`ємів не облікованого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу за період з 19 листопада 2017 року по 18 листопада 2019 року, складено акт-розрахунок донарахованого об`єму природного газу та направлено споживачу платіжний рахунок.

На засіданні комісії споживач ОСОБА_1 визнав факт наявності несанкціонованого газопроводу, що зафіксовано у протоколі.

Згідно з актом-розрахунком не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості за період з 19 листопада 2017 року по 18 листопада 2019 року, а також згідно з рахунком на оплату № 69017123 від 28 грудня 2019 року ОСОБА_1 нараховано до спати 118 329, 10 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , який працює майстром відділу інспектування управління метрології АТ «Сумигаз» і був присутній при виявленні порушення ОСОБА_1 порядку використання природного газу, зазначив, що при складанні акту порушення від 19 листопада 2019 року велась фото та відеозйомка, а загальна картина в домоволодінні споживача по всім зовнішнім ознакам свідчила про несанкціоноване підключення до газопостачання.

Судами попередніх інстанцій досліджено наявний в матеріалах справи план газопостачання домоволодіння позивача із зображенням несанкціонованого підключення до газопостачання в обхід газового лічильника, а також фотозображення несанкціонованого підключення до газопостачання.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Поведінка правопорушника, спрямована на приховування правопорушення та його негативних наслідків, на продовження вчинення правопорушення, а також повторне вчинення правопорушення на ринку природного газу вважаються обтяжуючими обставинами.

Згідно з Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824, забороняється під`єднання несанкціонованого газопроводу.

У пункті 4 Кодексу газорозподільних систем визначено наступні дефініції.

Самовільне під`єднання - це під`єднання несанкціонованого газопроводу та/або газових приладів чи пристроїв до газорозподільної системи, внутрішньобудинкової системи газопостачання або газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта споживача з порушенням встановленої законодавством процедури.

Несанкціонований газопровід - це самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу); несанкціонований споживач; фізична, юридична особа або фізична особа-підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на об`єкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу; несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Оператор газорозподільної системи (далі - ГРМ) при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право оглядати комерційний вузол обліку газу та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ), пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Підпунктом 6 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119 (далі - ПБСГ) та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу випадку несанкціонованого відбору природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ.

Згідно з пунктом 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

Відповідно до пункту 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки представниками відповідача у відповідності до положень Кодексу газорозподільних систем складено акт № 02/3276 від 19 листопада 2019 року про несанкціоноване втручання позивача у роботу газорозподільної системи шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу. Вказаний акт оформлено за участю позивача, акт ним підписаний, зауважень та незгоди із встановленим порушенням позивач не висловлював.

Судами також було встановлено, що ОСОБА_1 на засіданні постійно діючої комісії АТ «Сумигаз», яке відбулося 19 грудня 2019 року, визнав факт наявності несанкціонованого газопроводу у будинку, тобто підтвердив встановлені в акті про порушення № 02/3276 від 19 листопада 2019 року обставини несанкціонованого підключення газового обладнання поза обліком вузла обліку.

Представниками АТ «Сумигаз» у відповідно до пунктів 1, 2 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем було зафіксовано порушення ОСОБА_1 правил використання природного газу, а саме виявлено несанкціонований газопровід. Позивач зазначеного не спростував, доказів які б підтверджували належне користування газом, суду не надав.

Вказаним обставинам надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Висновки судів першої та апеляційної інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 20 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович