Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2021 Справа №607/16240/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

заявника ОСОБА_1

представник заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу в порядку спрощеного провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців у вигляді: заборони перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ; заборони наближатись на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та переслідувати її у будь-який спосіб; заборони вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 або контактувати нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись із нею.

В обґрунтування заяви зазначає, що вона є власником Ѕ частки квартири по АДРЕСА_1 де зареєстрована та проживає. Іншим співвласником є її дочка ОСОБА_4 . Крім цього, за вказаною адресою проживає син заявниці ОСОБА_3 . Між нею та її сином склались неприязні стосунки через те, що останній упродовж тривалого часу зловживає спиртними напоями, як наслідок вчиняє стосовно заявниці психологічне, фізичне насильство, шляхом систематичних принижень намагається зробити її життя у житлі нестерпним. Тривалий час ОСОБА_3 чинить стосовно ОСОБА_1 психологічне насильство, яке проявляється у постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосовуванні сили, чиненні перешкод у користуванні житлом. Заявниця постійно напружена, схвильована, перебуває у стресовому стані, їй страшно перебувати вдома, вона боїться за своє життя та здоров`я. Неодноразово звертався у зв`язку із цим в правоохоронні органи за захистом. Фізичне насильство відображається в тому, що ОСОБА_3 неодноразово застосовує до неї фізичну силу та погрожує. Психологічне насильство полягає в тому, що ОСОБА_3 при щоденному спілкуванні веде себе агресивно, виражається нецензурною лайкою в її сторону, погрожує розправою, безпідставно обмежує її у користуванні власним майном, зокрема закриває на ключ, перешкоджає виходу з квартири. Зазначені обставини підтверджуються копіями відповідей на звернення з ГУ НП України в Тернопільській області, копією тимчасового заборонного припису стосовно кривдника. Зазначила, що існує ризик вчинення ОСОБА_3 в майбутньому домашнього насильства відносно неї. Тому, враховуючи наведені обставини просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 заяву підтримали з підстав викладених у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового засідання в порядку визначеному ч.9 ст. 128 ЦПК України, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин.

Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить наступного висновку.

ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Квартира АДРЕСА_2 належать на праві спільної часткової власності гр.. ОСОБА_4 , яка є дочкою заявниці та ОСОБА_1 , розмір частки яких складають Ѕ, що підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 13.01.2015 року.

В даній квартирі зареєстрований заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що стверджується витягом із будинкової книги.

ОСОБА_3 проживає в квартирі АДРЕСА_2 .

З відповіді Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 20.08.2021 року №Х-39 вбачається, що ОСОБА_1 в період з 2019 по 2021 рік неодноразово зверталась до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області про вчинення її сином ОСОБА_3 домашнього насильства, а саме: 08.08.2021 року, 03.02.2021 року, 31.01.2021 року, 29.01.2021 року, 09.03.2020 року, 16.07.2019 року.

31 січня 2021 року органами Національної поліції було винесено терміновий заборонний припис серії АА №137105 стосовно ОСОБА_3 у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного та фізичного характеру стосовно її матері ОСОБА_1 та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 5 діб з 11 год. 10 хв. 31.01.2021 року по 11 год. 10 хв. 05.02.2021 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_3 , який є сином заявниці систематично зловживає алкогольними напоями, погрожує їй фізичною розправою та вчиняє психологічне насильство відносно ОСОБА_1 , очевидцем яких вона була неодноразово.

Крім цього, ОСОБА_3 постановами Тернопільського міськрайонного суду притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, тобто за вчинення ним домашнього насильства стосовно своєї матері, а саме:

-від 11 березня 2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 09 березня 2020 року близько 20 год. 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_1 , яке виразилось у тому, що він телефонував до неї на мобільний телефон та чинив на неї моральний і психологічний тиск, ображав її нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди її психічному здоров`ю. ОСОБА_3 зазначеною постановою визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень;

-від 18 травня 2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 28 лютого 2020 року близько 13 год. 00 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_1 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск, чим довів свою матір ОСОБА_1 до стресу. ОСОБА_3 зазначеною постановою визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень;

-від 11 лютого 2021 року з якої вбачається, що ОСОБА_3 21 січня 2021 року близько 09 год. 35 хв., перебуваючи на сходовій клітці у під`їзді будинку АДРЕСА_3 вчинив домашнє насильство стосовно своєї матері, а саме лігши на підлогу перед дверима квартири АДРЕСА_2 не випускав її з даної квартири, при цьому запхнувши цвях у замок дверей даної квартири. ОСОБА_3 зазначеною постановою визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству , однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству , обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно правового висновку викладеного у Постанові Верховного Суду від 19.05.2020 № 404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущень необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.

Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі.

В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 систематично, протягом тривалого часу потерпає від насильства, яке вчиняє відносно неї її син ОСОБА_3 , яке виражається у систематичному, тривалому психологічному тиску щодо неї, її приниженні, нецензурній лайці, постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосуванні фізичної сили, обмеженні у користуванні власним майном. Внаслідок зазначених дій стосовно ОСОБА_3 . Тернопільським міськрайонним судом виносились постанови за ст..173-2 КУпАП про визнання його винуватим за вказаною статтею та накладення адміністративного стягнення. Крім цього, стосовно останнього органом Національної поліції України виносився терміновий заборонний припис, а тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 є кривдником в розумінні пункту 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», який продовжує вчиняти домашнє насильство.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої ОСОБА_1 , вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 у вигляді заборони перебувати йому в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , заборону кривднику наближатись на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та переслідувати її у будь-який спосіб; заборону кривднику вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 або контактувати нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборони кривднику особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись із нею. Суд вважає, що строк чинності припису слід встановити шість місяців, виходячи з того, що саме такий строк дії обмежувального припису є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я заявника. Також, суд вважає, що існують ризики продовження ОСОБА_3 у майбутньому вчинення домашнього насильства у будь-якому його прояві стосовно своєї матері ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 350-1 - 350-8, 352-355, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис на строк шість місяців згідно якого:

-заборонити перебувати ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

-заборонити ОСОБА_3 наближатись на відстань 50 (п`ятдесят) метрів до ОСОБА_1 в громадських місцях, у тому числі на вулиці, а також до місця її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

-заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 у будь-якому вигляді або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

-заборонити ОСОБА_3 особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому ОСОБА_3 місці, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись із нею протягом часу визначену даним приписом.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Копію рішення суду направити до Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік та до Тернопільської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1

Головуючий суддяВ. В. Ромазан