Провадження №2/748/524/21
Єдиний унікальний № 751/1829/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" вересня 2021 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді Меженнікової С.П.,

за участю секретаря Іващенко О.А.,

представника позивача - адвоката Тарабанька Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2021 року з Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшла за підсудністю справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «НАДРА», ОСОБА_2 , в якому, з підстав, передбачених ч.4 ст.559 ЦК України, ОСОБА_1 просить визнати договори поруки, укладені між ПАТ КБ «НАДРА», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , припиненими:

з 20.05.2009 року договір поруки від 14 лютого 2007 року до кредитного договору № 13/01/МК/2007-840 від 14.02.2007 року;

з 22.06.2009 року договір поруки від 26 лютого 2007 року до кредитного договору № 13/02/МК/2007-840 від 26.02.2007 року;

з 22.06.2009 року договір поруки від 22.06.2007 року до кредитного договору №13/15/МК/2007-840 від 22.06.2007 року;

з 20.04.2009 року договір поруки від 06.11.2007 року до кредитного договору №13/31/АП/2007-840 від 13.07.2007 року;

з 20.05.2009 року договір поруки від 01.02.2007 року до кредитного договору №13/38/МК/2008-840 від 01.02.2008 року.

21 травня 2021 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року провадження у даній справі в частині позовних вимог про визнання припиненими: з 20.05.2009 року договір поруки від 14 лютого 2007 року до кредитного договору № 13/01/МК/2007-840 від 14.02.2007 року; з 22.06.2009 року договір поруки від 26 лютого 2007 року до кредитного договору №13/02/МК/2007-840 від 26.02.2007 року; з 22.06.2009 року договір поруки від 22.06.2007 року до кредитного договору №13/15/МК/2007-840 від 22.06.2007 року; з 20.05.2009 року договір поруки від 01.02.2007 року до кредитного договору №13/38/МК/2008-840 від 01.02.2008 року, закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

По іншій частині позовних вимог, а саме, в частині визнання договору поруки від 06.11.2007 до кредитного договору №13/31/АП/2007-840 від 13.07.2007 припиненим з 20.04.2009 року, підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні, про що судом постановлено ухвалу від 09.08.2021.

Представник позивача - адвокат Тарабанько Д.М. в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ПАТ КБ "Надра" в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення, своїм право на подання відзиву не скористався.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав.

Суд перевіривши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 750/72/16-ц (провадження №2/750/625/16), заслухавши доводи представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.

Після закриття провадження у справі в частині позовних, предметом розгляду в даній справі є договір поруки від 06.11.2007 до кредитного договору №13/31/АП/2007-840 від 13.07.2007, який позивач просить визнати, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, припиненим з 20.04.2009 року.

З матеріалів цивільної справи № 750/72/16-ц встановлено, що у січні 2016 року ОСОБА_1 зверталася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання припиненими договорів поруки, а саме: з 20.05.2009 року договору поруки від 14 лютого 2007 року до кредитного договору №13/01/МК/2007-840 від 14.02.2007 року; з 22.06.2009 року договору поруки від 26 лютого 2007 року до кредитного договору №13/02/МК/2007-840 від 26.02.2007 року; з 22.06.2009 року договору поруки від 22.06.2007 року до кредитного договору №13/15/МК/2007-840 від 22.06.2007 року; з 20.10.2010 року договору поруки від 06.11.2007 року до кредитного договору №13/31/АП/2007-840 від 13.07.2007 року; з 20.05.2009 року договору поруки від 01.02.2007 року до кредитного договору №13/38/МК/2008-840 від 01.02.2008 року.

В обґрунтування своїх вимог, зазначала, що вказані вище договори поруки були укладені нею з банком для забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, позичальником по яких є ОСОБА_2 . Оскільки позичальник належним чином не виконував умови кредитних договорів починаючи з листопада грудня 2008 року, проте банк звернувся з позовом про стягнення боргу з позичальника та поручителів лише у січні 2011 року, а тому відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука на час звернення банку з позовом до суду вже була припиненою.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що банк, реалізуючи своє право на дострокове виконання боргових зобов`язань у січні 2011 року звертався до суду з позовом про стягнення кредитних заборгованостей з основного боржника та його поручителів та рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 липня 2011 року, яке в частині скасовано та змінено рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29 липня 2013 року, вимоги банку були задоволені. Вказане рішення набрало законної сили та звернуто до виконання, позивачем не оскаржувалось, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини четвертої статті 559 ЦК України.

Постановою від 14 серпня 2019 року Верховний Суд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 серпня 2016 року змінив у мотивувальній частині, та зазначив наступне. Враховуючи те, що строки, встановлені в договорах поруки закінчилися, відповідно, порука за указаними договорами припинилася із закінченням цих строків, а тому позов задоволенню не підлягає саме з цих підстав.

При розгляді вказаної вище справи судами встановлено, зокрема, що 13 липня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір №13/31/АП/2007-840 на суму 7720 доларів США, строком користування до 5 листопада 2012 року (включно) та на умовах погашення кредиту згідно графіку зі сплатою 1,07% на місяць.

На забезпечення виконання за указаним кредитним договором зобов`язань між банком та ОСОБА_1 укладено 06 листопада 2007 року договір поруки, відповідно до пункту 1.2 якого, він діє до 05 листопада 2012 року.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2011 року у справі №2-427/11 позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитними договорами № 13/26/МК/2007-840 у розмірі 326 160,30 грн, № 13/31/АП/2007-840 53 331,89 грн, № 13/15/МК/2007-840 128 003,39 грн, № 13/02/МК/2007-840 128 860,25 грн, № 13/01/МК/2007-840 83 319,93 грн, № 13/38/МК/2007-840 409 191,35 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання недійсним кредитних договорів відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29 липня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 13/15/МК/2007-840 у розмірі 128 003,39 грн скасовано та в цій частині відмовлено.

Змінено рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня

2011 року, викладено абзаци 2, 3, 5, 6, 7 резолютивної частини рішення у наступній редакції: «стягнуто солідарно: з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ; ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитними договорами: № 13/26/МК/2007-840 у розмірі 326 160,30 грн; № 13/31/АП/2007-840 53 331,89 грн; № 13/15/МК/2007-840 128 003,39 грн, № 13/02/МК/2007-840 128 860,25 грн, № 13/01/МК/2007-840 83 319,93 грн, № 13/38/МК/2007-840 409 191,35 грн.

Отже, судовими рішеннями у справі № 750/72/16-ц встановлено, що договір поруки від 06.11.2007 до кредитного договору №13/31/АП/2007-840 від 13.07.2007 діяв до 05 листопада 2012 року, та із закінченням цього строку порука по цьому договору припинилася. Під час дії зазначеного договору поруки судовим рішенням було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №13/31/АП/2007-840 в розмірі 53 331,89 грн.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення договору поруки) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою.

Наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість.

Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Водночас застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити щоб обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Отже, ухвалення судом рішення у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання поруки припиненою, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначений висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20), в якому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), на який є посилання у позові.

Враховуючи встановлені в інших судових провадженнях факти та обставини по кредитному договору №13/31/АП/2007-840 від 13.07.2007 та договору поруки до цього договору від 06.11.2007, беручи до уваги преюдиційне значення рішення суду у справі № 750/72/16-ц та у справі №2-427/11 відносно даного спору, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про припинення договору поруки, оскільки рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29 липня 2013 року у цивільній справі №2-427/11 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно, в тому числі і з поручителя ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №13/31/АП/2007-840, тобто обставини договору поруки були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості, а рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/72/16-ц, яке змінено у мотивувальній частині, постановою Верховного Суду від 14.08.2019, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання припиненим, зокрема, з 20.10.2010 року договору поруки від 06.11.2007 року до кредитного договору №13/31/АП/2007-840 від 13.07.2007 року, відмовлено, оскільки строк, встановлений в договорі поруки від 06.11.2007 до кредитного договору №13/31/АП/2007-840 від 13.07.2007 закінчився, відповідно порука за даним договором припинилася. Отже, зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач:ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» (юридична адреса: 04053, місто Київ, вул. Артема, 15, ).

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складання повного судового рішення 10.09.2021.

Суддя С.П. Меженнікова