Справа № 944/428/21 Головуючий у 1 інстанції: Білецька М.О.
Провадження № 22-ц/811/1740/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

встановив:

У січні 2021року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів у розмірі 4000 гривень під час вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку.
Вимоги обґрунтовувала тим, що 26 лютого 2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона перебуває у відпустці у зв`язку із вагітністю та пологами, а в подальшому буде змушена залишити роботу, відповідно піти у відпустку по догляду за дитиною. На час звернення із позовом є вагітною, а це потребує значних додаткових матеріальних витрат для забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини у добровільному порядку не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Крім цього, вона потребує додаткового лікування, оскільки хворіє варикозною хворобою обох ніг. Її чоловік, відповідач по справі, є військовослужбовцем та працює у військовій частині НОМЕР_1 , отримує достатню заробітну плату та має змогу сплачувати аліменти на утримання дружини. Просила позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1500 гривень до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
Стягнення аліментів вирішено проводити з дня подачі позовної заяви до суду 27.01.2021.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 908 грн. 00 коп. судового збору.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи. Позивачем не надано жодних доказів , які є належними та допустимими в підтвердження позовних вимог.
Звертає увагу, що з урахуванням стягуваних аліментів на дитину ОСОБА_4 по 4000 грн. щомісячно та оскаржуваного рішення, з відповідача підлягає стягненню щомісячно 5500 грн. При цьому, шлюбні відносини між сторонами припинились ще у квітні 2020 року, відповідачу нічого не було відомо про вагітність позивачки ОСОБА_5 . Про народження дитини та запис його як батька дізнався за результатами судового засідання.
Звертає увагу на те, що завжди готовий надавати додаткову допомогу в разі такої необхідності, проте ОСОБА_6 ніколи не зверталась до нього з проханням про надання такої допомоги.
Просить скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2021 року та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і місце розгляду справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходячи із розміру доходу, що отримує відповідач та розміру аліментів, які стягуються на утримання спільної дитини, прийшов до висновку про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позову і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони 26.02.2016 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №4.
Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 02.10.2017 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 від 10.02.2021.
З Акту обстеження факту проживання від 23.04.2021 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає без реєстрації з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрований і син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно судового наказу, виданого Яворівським районним судом Львівської області від 02.10.2020, з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 стягуються щомісячно в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви 01.10.2020 року.
Як встановлено судом, позивачка не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною, їй матеріально важко утримувати себе, відповідач відповідних коштів на утримання дружини добровільно не надає.
З консультативного заключення судинного хірурга, виданого КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» 05.11.2020 вбачається, що ОСОБА_2 поставлено діагноз «варикозна хвороба обох нижніх кінцівок, ХВН ІІ ступеня».
Також, судом встановлено, що відповідач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 , отримує заробітну плату близько 16000,00 грн., дану обставину підтвердив представник відповідача в судовому засіданні.
За змістом ч.ч. 1, 2, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно із статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Враховуючи положення статті 84 СК України - права дружини на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, та зважаючи на те, що позивачка отримує доходи які, як на її утримання, так і та утримання дитини є недостатніми, в той час, як відповідач є працездатною особою, належними та допустимим доказами не довів, що за станом здоров`я він позбавлений можливості надавати допомогу на її утримання, не довів наявність інших істотних обставин, які могли б впливати на неможливість сплачувати аліменти на дружину, колегія суддів вважає, що з урахуванням інтересів та потреб матері, з якою проживає дитина, передбаченого законодавством права дружини на її утримання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач працює, отримує стабільний і достатній заробіток, а тому має можливість утримувати дружину.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції виходив з положень вищезазначених норм та доказів, наявних у матеріалах справи.
Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів на утримання ОСОБА_2 в сумі 1500 грн. до досягнення дитиною трьох років, і не вбачає підстав для зменшення такої суми чи звільнення відповідача від сплати такої.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.
Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2021 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк