Провадження № 2/127/2475/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 рокумісто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2019 року на користь позивача на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивований тим, що судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2019 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, що стягуються на підставі зазначеного судового наказу, значно менший за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, та в умовах росту цін його недостатньо для матеріального утримання дитини. Викладене стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2021 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб.

09.08.2021 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем до позовної заяви не додано доказів погіршення її матеріального стану, чи стану здоров`я її та дитини, покращення матеріального стану відповідача, не надано доказів того, що позивач несе витрати на участь дитини в гуртках, того, що витрати на утримання дитини збільшилися. Відповідач не має постійного місця роботи, доказів зворотного позивачем не надано.

Інших заяв по суті спору матеріали цивільної справи не містять.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.01.2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/31663/18 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 11.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6).

Вказаний судовий наказ набрав законної сили 28.01.2019 року.

Позивач зареєстрована та фактично проживає разом з дочкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до довідки КЗ «Вінницька обласна комплексна дитячо-юнацька спортивна школа», виданої 24.05.2021 року за №90, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в закладі на відділенні бадмінтон з 01.10.2020 року (а.с.11).

Відповідно до довідки КЗ «Вінницький міський центр художньо-хореографічної освіти дітей та юнацтва «Барвінок», виданої 25.05.2021 року за №31, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалася в закладі з вересня 2015 року по лютий 2021 року (а.с.12).

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абз.1, 2 ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 по 30.06.2021 встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2395 грн., з 01.07.2021 по 30.11.2021 останній становитиме 2 510 грн., а з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року 2 618 грн.

Суд, при вирішенні даного спору враховує вказані вище норми права та встановлені судом фактичні обставини справи, а саме вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти, задовільний стан здоров`я обох батьків дитини (іншого судом не встановлено), обов`язок та відповідальність обох батьків дитини за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а також обов`язок батька дитини, який з нею не проживає, дбати про її здоров`я і матеріальний добробут, виходячи із найкращих інтересів дитини.

Суд бере до уваги надані відповідачем копію довідки №109 від 27.07.2021 року, та копію трудової книжки, з яких, зокрема, вбачається, що відповідач офіційно не працює з 2014 року. Разом з тим суд не вважає, що відсутність офіційного місця роботи у батька неповнолітньої дитини може бути підставою для порушення прав дитини з забезпечення належного рівня її життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Крім того не заслуговує на увагу посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів її витрат на участь дитини в гуртках, оскільки позивач не вказала в позовній заяві розмір таких витрат, а лише зазначила, що участь дитини в гуртках сприяє її розвитку та вимагає додаткових витрат.

Заперечуючи проти позову відповідач вказує на недоведеність позовних вимог, разом з тим, зазначаючи у відзиві ту обставину, що він не має постійного місця роботи не повідомляє суд про місце своєї неофіційної роботи, розмір місячного заробітку, не долучає довідок, в тому числі інформаційних з відкритих реєстрів, які б свідчили про його реальний майновий стан, володіння рухомим та нерухомим майном, розмір витрат, тощо, що вказує на ухилення відповідача від обов`язку довести перед судом переконливість своїх доводів про неможливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Разом з тим, судом встановлено на підставі наявних у матеріалах доказів необхідність збільшення розміру аліментів, що на даний час стягуються на утримання спільної дочки позивача та відповідача.

З огляду на вищевикладене, враховуючи ріст споживчих цін, збільшення віку дитини з моменту присудження аліментів, та як насідок відвідування нею відповідних спортивних секцій, що спрямовано на фізичний та духовний розвиток дитини, суд вважає, що сума стягуваних аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини, що на день ухвалення рішення суду становить 1255 гривень, є недостатньою для належного матеріального утримання дитини та підлягає збільшенню. Відтак слід змінити розмір аліментів, визначених судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2019 року у цивільній справі №127/31663/18, та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання спільної дочки сторін аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сплата аліментів при визначеному новому розмірі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Позовна вимога в частині врахування індексу інфляції задоволенню не підлягає, оскільки згідно з ч.2 ст.184 СК України індексації підлягають аліменти, призначені в твердій грошовій сумі.

Суд також зауважує, що визначений розмір аліментів не є незмінним і в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 908 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини", ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст.180-182,192 СК України, ст.ст.13,81,141,263-265, 279 ЦПК України,суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Розмір аліментів, призначений судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2019 року в цивільній справі №127/31663/18, змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнення за судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2019 року в цивільній справі №127/31663/18 припинити з дня набрання законної сили даним рішенням та повернути судовий наказ до суду після завершення виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, на користь держави 908 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: