Справа № 229/2145/21
Провадження № 2/229/563/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря судового

засідання Головченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Куракіна Інна Костянтинівна, до ОСОБА_2 , про визнання майна особистою власністю,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право особистої власності на квартиру по АДРЕСА_1 .

Обгрунтовує вимоги таким.

ОСОБА_3 ,(бабусі позивача), до 01.08.2007року на праві приватної власності належав будинок по АДРЕСА_2 .

У 2007році ОСОБА_3 вирішила продати вказаний будинок та за отримані кошти від продажу придбати однокімнатну квартиру своєму синові ОСОБА_4 , залишок коштів подарувати своєму онукові ОСОБА_1 на його власні, не пов"язані з сім"єю потреби. Бабуся знайшла покупця на будинок, у якої на праві власності знаходилася однокімнатна квартира. Вони домовилися, що покупець переоформлює на ОСОБА_4 однокімнатну квартиру та доплачує 6000доларів США.

01.08.2007року ОСОБА_3 продала, ОСОБА_5 купила будинок за адресою АДРЕСА_2 , за 32160грн. Цієї ж дати, 01.08.2007року ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_4 (батько позивача), купив однокімнатну квартиру по АДРЕСА_3 , за 7370грн.

У цей же день ОСОБА_5 , як доплату за будинок надала грошові кошти у розмірі 6000доларів США особисто ОСОБА_1 у присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 зазначила, що кошти у розмірі 6000доларів США дарує онуку ОСОБА_7 на його власні, не пов"язані з сім"єю потреби.

31.08.2007року ОСОБА_1 за кошти, які належали йому особисто, придбав двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

26.09.2006року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 .. У шлюбі спільних дітей не мають.

05.07.2016року шлюб між ними розірвано.

Заочним рішенням Дружківського міського суду від 11 лютого 2019року ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

В березні 2021р. позивач звернувся до нотаріуса щодо відчуження квартири. Нотаріусом встановлено, що квартира була набута позивачем під час перебування в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Тому необхідна згода відповідача на відчуження квартири.

ОСОБА_3 , яка подарувала гроші позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Вважає, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , є його особистою власністю.

24 травня 2021року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання. (а.с.29-30)

Ухвалою суду від 23 червня 2021року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.37)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", оскільки місцезнаходження її невідоме. (а.с.60)

Суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Судом встановлені фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є бабусею, а ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 (а.с. 48-49)

З 26.09.2006року по 05.07.2016року ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 (а.с.18).

Згідно договору купівлі продажу від 01 серпня 2007року, який посвідчений нотаріусом Миросєді В.М., зареєстрований в реєстрі №5351 , ОСОБА_3 передала у власність, а ОСОБА_5 прийняла у власність жилий будинок по АДРЕСА_2 за 32160грн (що дорівнює по курсу НБУ станом на 01.08.2007р - 505грн за 100доларів, 6300доларів США(а.с.14-17)

Згідно договору купівлі продажу від 01.08.2007року , який посвідчений нотаріуом Миросєді В.М. , зареєстрований в реєстрі №5347, ОСОБА_5 передала у власність, а ОСОБА_4 придбав у власність квартиру по АДРЕСА_4 (а.с.11-13)

Згідно договору купівлі продажу від 31 серпня 2007року, який посвідчений нотаріусом Миросєді В.М. , зареєстрований у реєстрі за №6329, ОСОБА_9 передав у власність, а ОСОБА_1 придбав у власність квартиру по АДРЕСА_1 за 27790грн (що дорівнює по курсу НБУ 5500доларів США) (а.с.8-10)

Отже квартира АДРЕСА_5 придбана позивачем під час шлюбу з відповідачем.

Мотиви з яких виходить суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 6.12.2015 № 6-2641цс15, від 25.11.2015 № 6-2333цс15, від 12.10.2016 № 6-846цс16, від 07.12.2016 № 6-1568цс16від 05.04.2017 № 6-399цс17 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, оскільки право спільної сумісної власності подружжя на майно придбане за час шлюбу презюмується, то обов`язок доводити факт придбання майна за особисті кошти, які належали одному з подружжя, має саме той з подружжя, хто оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Іншими словами тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Отже позивач має довести, що він придбав спірну квартиру за кошти, які належали йому особисто.

На підтвердження таких обставин позивач посилається на пояснення свідків.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона за домовленністю з ОСОБА_3 здійснили угоду за якою ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_5 будинок по АДРЕСА_6 . А в якості оплати за будинок ОСОБА_10 передала у власність сину ОСОБА_3 . ОСОБА_4 однокімнатну квартиру по АДРЕСА_3 і 6000долларів США. Фактично получився обмін будинку на квартиру з доплатою. Під час цієї угоди були присутні її невістка ОСОБА_6 , та онук ОСОБА_3 , ОСОБА_11 . Під час передачі коштів ОСОБА_12 одразу попросила кошти передати ОСОБА_7 , пояснюючи, що вона похилого віку, їй такі кошти не потрібні, а онук має власні потреби , тому вона бажає, щоб їх отримав онук.

Свідок ОСОБА_6 також підтвердила в судовому засіданні, що кошти за будинок в сумі 6000доларів США ОСОБА_3 одразу попросила передати онуку ОСОБА_7 , пояснюючи що дарує їх ОСОБА_7 на його власні потреби.

Свідок ОСОБА_4 , який є батьком позивача, в судовому засіданні пояснив, що в будинку по АДРЕСА_2 проживав його син з дружиною ОСОБА_2 до серпня 2007року. Син захотів будинок продати, оскільки будинок потребував догляду та витрат. Порадившись з бабусею, знайшов варіанти міни будинка на квартиру з доплатою. Бабуся в будинку не жила, вона була лише його власницею. В неї було інше житло. Внаслідок угод з ОСОБА_10 він отримав у власність однокімнатну квартиру, а його син ОСОБА_7 отримав у власність 6000доларів США, які передала йому особисто ОСОБА_10 . Це була воля його матері ОСОБА_3 , щоб ОСОБА_7 отримав кошти за її будинок. Таким чином вона вважала, що забезпечила і сина житлом, і онука грошима. Через місяць син вирішив придбати собі квартиру, на що і витратив кошти, які дала йому бабуся. Дружина сина, ОСОБА_2 , покинула його ще в 2014році, виїхавши до Росії. Як йому відомо, ніяких контактів з ним вона не підтримує, в неї є інша сім"я. На сьогодні сину важко утримувати квартиру, він бажає її продати.

Аналізуючи пояснення свідків, письмові докази, які надані позивачем, суд приходить до висновку, що хоча спірна квартира і була придбана під час шлюбу позивача з відповідачем, проте кошти, за які таке майно було набуте, є особистими коштами позивача, оскільки набуті в результаті здійснення його бабусею ОСОБА_3 правочинів щодо продажу її власного майна - будинку по АДРЕСА_6 , та дарування цих коштів позивачу.

Отже суд вважає, що квартира АДРЕСА_5 , є його особистою приватною власністю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,5,10-13,76-81, 89, 259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Куракіна Інна Костянтинівна, до ОСОБА_2 , про визнання майна особистою власністю, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , право особистої приватної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини судового рішення проголошені в судовому засіданні 10.09.2021р.

Суддя: Т.Л.Панова

повний текст рішення складено 14.09.2021р.

Суддя: Т.Л. Панова