Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1477/20

Провадження № 2/126/99/2021

"22" вересня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бершадь в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 436660,60 грн., з яких: борг за договором позики в розмірі 52000, 00 грн, пеня в розмірі 379600,00 грн., інфляційна складова від боргу в розмірі 3328,00 грн., 3% від простроченої суми в розмірі 1732,60 грн.;4366, 60 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на правову допомогу.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.11.2018 року позивач надав позику ОСОБА_2 відповідно до укладеного усного договору, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 52000,00 грн. та зобов`язувався їх повернути до 15 грудня 2018 року. На підтвердження вищезазначеного, відповідач надав позивачеві власноруч написану боргову розписку. Відповідач не виконав свого зобов`язання та не повернув кошти до 15.12.2018 року.

З метою досудового врегулювання спору 04.03.2019 року позивачем направлено досудову пропозицію до відповідача в письмовій формі з вимогою повернути кошти в добровільному порядку до 18.03.2019 року. Відповідача повідомлено, що у випадку не погашення заборгованості у зазначені строки, позивач звернеться за захистом своїх порушених прав до суду. 04.03.2019 року відповідач ознайомлений з вказаною письмовою вимогою.

05.04.2019 року відповідач надіслав позивачеві лист, в якому зобов`язувався повернути кошти не пізніше 15.05.2019 року. В цьому листі відповідач визнає борг у розмірі 52000,00 грн.

Крім того, відповідно до договору та розписки від 22.12.2018 року відповідач зобов`язувався виплатити позивачеві пеню у розмірі 2% від загальної суми за кожен день прострочки.

Внаслідок систематичного порушення відповідачем строків повернення належних позивачеві грошових коштів в добровільному порядку у загальному розмірі 52000,00 грн., позивач змушений звернутися до суду за стягненням грошових коштів у примусовому порядку.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 15.09.2020 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 12.07.2021 при значено справу до розгляду.

Представник позивача адвокат Головенько В.П. надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких клопотань від нього не надходило.

Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини врегульовані нормами ЦК України стосовно позики та виконання зобов`язань.

Судом установлено, що 22.11.2018 року позивач надав позику ОСОБА_2 відповідно до укладеного усного договору, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 52000,00 грн. та зобов`язувався їх повернути до 15 грудня 2018 року. Крім того, відповідно до договору та розписки від 22.12.2018 року відповідач зобов`язувався виплатити позивачеві пеню у розмірі 2% від загальної суми за кожен день прострочки.

На підтвердження вищезазначеного, відповідач надав позивачеві власноруч написану боргову розписку. Відповідач не виконав свого зобов`язання не повернувши кошти до 15.12.2018 року.

Суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором позики. Даний договір містять умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. При цьому, зважаючи на реальний характер договорів позики, вказаний договір підтверджує факт передачі грошових сум позичальнику.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до якого зазначено, що відповідно до норм ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.

Підтвердженням не повернення ОСОБА_2 грошових коштів, отриманих в позику, є наявність оригіналу розписки у позивача, долученої до матеріалів справи.

Судом також установлено, що з метою досудового врегулювання спору 04.03.2019 року позивачем направлено досудову пропозицію до відповідача в письмовій формі з вимогою повернути кошти в добровільному порядку до 18.03.2019 року. Відповідача повідомлено, що у випадку не погашення заборгованості у зазначені строки, позивач звернеться за захистом своїх порушених прав до суду. 04.03.2019 року відповідач ознайомлений з вказаною письмовою вимогою.

05.04.2019 року відповідач надіслав позивачеві лист, в якому зобов`язувався повернути кошти не пізніше 15.05.2019 року. В цьому листі відповідач визнає борг у розмірі 52000,00 грн.

Дані обставини встановлені судом і ніким не оспорюються.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 525-527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Враховуючи, що договором позики встановлений строк виконання зобов`язання з 16 грудня 2018 року, пеня підлягає стягненню за період з 16 грудня 2018 по 16 грудня 2019 року, тобто за останні 12 місяців перед зверненням до суду. Розмір пені становить 379600,00 грн. із розрахунку (1040,00 грн. (розмір пені в день, а саме: 2% (два) відсотки від суми боргу) х 365 днів).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Для розрахунку інфляційної суми взято до уваги роз`яснення від 17.07.2012 року №01-06/928/2012 та постанова від 17.12.2013 р. №14 Вищого господарського суду України та рекомендації Верховного Суду України Н62-97р від 03.04.97 р.

Під час розрахунку взято офіційно оприлюднений Держкомстатом України індекс інфляції за період з 16.12.2018 р. по 16.12.2019 р.

Розрахунок індексу інфляції проведено за формулою: [Втрати від інфляції] = [Сума боргу] х [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

1.Грудень 2018 року - 52000, грн. х 100,8% : 100 % - 52000 грн. = 416 грн.;

2.Січень 2019 року - 52000 грн. х 101,0% : 100 % - 52000 грн. = 520 грн.;

3.Лютий 2019 року - 52000 грн. х 100,5% : 100 % - 52000 грн. = 260 грн.;

4.Березень 2019 року - 52000 грн. х 100,9% : 100 % - 52000 грн. = 468 грн.;

5.Квітень 2019 року - 52000 грн. х 101,0% : 100 % - 52000 грн. = 520 грн.;

6.Травень 2019 року - 52000 грн. х 100,7% : 100 % - 52000 грн. = 364 грн.;

7.Червень 2019 року - 52000 грн. х 99,5% : 100 % - 52000 грн. = 0 грн.;

8.Липень 2019 року - 52000 грн. х 99,4% : 100 % - 52000 грн. = 0 грн.;

9.Серпень 2019 року - 52000 грн. х 99,7% : 100 % - 52000грн. = 0 грн.;

10.Вересень 2019 року - 52000 грн. х 100,7% : 100 % - 52000грн. = 364 грн.;

11.Жовтень 2019 року - 52000 грн. х 100,7% : 100 % - 52000 грн. = 364 грн.;

12.Листопад 2019 року - 52000 грн. х 100,1% : 100 % - 52000 грн. = 52 грн.

Сума боргу з інфляцією становить 55328,00 грн. Інфляційне збільшення боргу складає 3328,00 грн.

Сума відповідальності в розмірі 3% річних від простроченої суми становить 1732.60 грн., із розрахунку 55328,00 грн. - сума боргу з урахуванням індексу інфляції; 3% - відсоток відповідальності відповідно до ст.625 ЦК України; 365 - кількість днів у році; 381 - кількість днів прострочення грошового зобов`язання: 55328,00 х 3% : 365 х 381=1732,60 грн.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню, а борг в розмірі 436660,60 грн., - стягненню.

Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. З п. 1 ЦПК України).

Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ст. 141 ч. 2 п. 3 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 4366,60 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 510, 525-527, 530, 533, 536, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , - 436660,60 грн. (чотириста тридцять шість тисяч шістсот шістдесят гривень 60 копійок) з яких: борг за договором позики в розмірі 52000, 00 грн (п`ятдесят дві тисячі гривень 00 копійок), пеня в розмірі 379600,00 грн. (триста сімдесят дев`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок, інфляційна складову від боргу в розмірі 3328,00 грн. (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок), суму відповідальності, а саме 3% від простроченої суми в розмірі 1732,60 грн. (одна тисяча сімсот тридцять дві гривні 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4366,60 грн. (чотири тисячі триста шістдесят шість гривень 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. ( шість тисяч гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В. І. Губко