Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1366/21
Провадження № 2-з/321/16/2021
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2021 р. Запорізька обл., Михайлівський р-н,

смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Ігнатьєва Д.П.,

за участю секретаря Засько О.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Головний державний виконавець Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Трусова Тетяна Вікторівна про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Головний державний виконавець Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Трусова Т.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 24.09.2021 р. провадження по справі відкрито в поряду загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.10.2021 р.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 303896, вчиненим 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», суми боргу в розмірі 25335,00 грн., який перебуває на виконанні у головного державного виконавця Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Трусової Т.В. (виконавче провадження 66716403).

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що головним державним виконавцем Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Трусовою Т.В. було відкрито виконавче провадження № 66716403 на примусове виконання виконавчого напису 303896, вчиненим 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», суми боргу в розмірі 25335,00 грн. Посилаючись на положення ст. 150 ЦПК України просить зупинити вказане виконавче провадження.

Розглянувши матеріали клопотання та поданої заяви, суд дійшов наступного.

З постанови головного державного виконавця Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Трусової Т.В. від 07.09.2021 р. вбачається, що цим виконавцем відкрито виконавче провадження №66716403 щодо примусового виконання виконавчого напису № 303896 від 26.06.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в розмірі 25335,00 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мір ними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 07.10.2019 р. у справі № 752/20385/18 (провадження № 61-5600св19) викладено правову позицію відповідно до якої розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Отже, оскільки такий спосіб забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса прямо передбачений чинним законодавством, є співмірним із заявленими позовними вимогами, а також враховуючи, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, необхідно буде докласти значних зусиль.

Разом з тим, суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 26.12.2018 р. у справі № 369/7793/17 (провадження № 61-11274св18).

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 154 ЦПК України відповідач не позбавлений права звернутись з клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення та надати докази, які на його думку підтверджують наявність обставин для такого забезпечення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи, або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст.149-154, 157, 158 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 66716403, відкритому головним державним виконавцем Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Трусовою Тетяною Вікторівною на примусове виконання виконавчого напису № 303896 виданий 26.06.2021 р., що видав приватний нотаріус Київського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» загальної заборгованості в розмірі 25 335,00 грн.

Дана ухвала має силу виконавчого документу відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Копію ухвали направити учасникам розгляду справи для відома, та на адресу головного державного виконавця Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Трусової Тетяни Вікторівні (місце знаходження: Запорізька обл., смт. Михайлівка, вул. Привітна, 2-А) для виконання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Д. П. Ігнатьєв