Справа №694/131/18
провадження № 6/694/56/21
У Х В А Л А

23.09.2021 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

Головуючо госудді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву (відповідач по справі) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) (позивач по справі) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), зацікавлена особа: Звенигородський відділ ДВС у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ( 20202, Черкаська область, м.Звенигородка, пров. Віктора Погорілого 1, ) про розстрочення виконання рішення суду від 31.10.2019 року по цивільній справі 694/131/18

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду. В обґрунтування вимог зазначила, щорішенням Звенигородського районного суду від 31.10.2019 було позов задоволено частково. Визнано майно яке підлягає розподілу та є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розподілено його та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50000 грн. за 1/2 частину вартості автономної системи резервного електроживлення на базі фотоелектричних перетворювачів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10500 грн. за 1/2 частину вартості твердопаливного котла. Стягнуто з ОСОБА_1 147740 грн. на користь ОСОБА_2 за 1/2 частини вартості автомобіль «Mercedes-Benz» 316СDI, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 13252.5 грн. на користь ОСОБА_1 за 1/2 частину вартості причіпа саморобний-фургон, габаритні розміри 3800x1950x1900, державний номерний знак НОМЕР_5 зареєстрований на ОСОБА_1 вартістю 26505 грн.В іншій частині позову відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 10.03.2020 року та Постановою Верховного суду від 12.08.2021 року рішення Звенигородського районного суду Черкаської області залишено без змін. Звенигородським відділом ДВС у Черкаській області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження, яке на час розгляду касаційної скарги було зупинено, та накладено арешт на все майно, яке належить заявнику та рахунки в банку в тому числі на рахунки на які надходять пенсія та аліменти. Вказує, що заявник є інвалідом 3 групи, на даний час пенсія є єдиним доходом заявника. Також на її утриманні знаходиться дочка ОСОБА_3 та мама ОСОБА_4 , яка хворіє на ішемічну хворобу серця та перенесла інсульт. Крім того, дочка та мама на момент подачі заяви хворіють на COVID-19. Також заявник зазначає, що у 2018 році перенесла операцію на серці та постійно потребує додаткового обстеження, тривалого та дорогого лікування та реабілітації. Крім того, заявник у серпні 2021 року перехворіла на COVID-19, що призвело до зниження якості життя. Також зазначає, що вона зареєстрована ФОП та є платником єдиного податку, однак в зв`язку з форсмажорними обставинами, а саме гострої распіраторної хвороби COVID-19 її підприємницька діяльність вже більше року майже припинена. Тому враховуючи вказані обставини, які ускладнюють виконання рішення, з метою добровільного виконання зобов`язань, з урахуванням її реального матеріального стану, просить розстрочити виконання рішення суду, оскільки не має можливості виконати рішення суду відразу та в повному обсязі.

Враховуючи наведене просить суд розстрочити виконання рішення Звенигородського районного суду від 31.10.2021 з щомісячною сплатою по 17353.33грн. на його виконання, починаючи з жовтня 2021р.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Судовий розгляд заяви призначено на 23.09.2021.

Сторони в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповіднодо положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Рішенням Звенигородського районного суду від 31.10.2019 було позов задоволено частково. Визнано майно яке підлягає розподілу та є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розподілено його та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50000 грн. за 1/2 частину вартості автономної системи резервного електроживлення на базі фотоелектричних перетворювачів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10500 грн. за 1/2 частину вартості твердопаливного котла. Стягнуто з ОСОБА_1 147740 грн. на користь ОСОБА_2 за 1/2 частини вартості автомобіль «Mercedes-Benz» 316СDI, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 13252.5 грн. на користь ОСОБА_1 за 1/2 частину вартості причіпа саморобний-фургон, габаритні розміри 3800x1950x1900, державний номерний знак НОМЕР_5 зареєстрований на ОСОБА_1 вартістю 26505 грн. В іншій частині позову відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 10.03.2020 року та Постановою Верховного суду від 12.08.2021 року рішення Звенигородського районного суду Черкаської області залишено без змін.

ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи (безтерміново), що підтверджується копією довідки МСЕК №857681 серії 10ААВ з 08.10.2014 року.

Згідно результатів імунохроматографічного дослідження від 14.08.2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мають позитивний результат на COVID-19.

Відповідно до копій довідок виданих КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне Черкаської області» ОСОБА_1 хворіла та перебувала на стаціонарному лікуванні з COVID-19, результат ПЛР тесту від 17.08.2021 року; ОСОБА_3 хворіла на COVID-19, результат ПЛР тесту від 17.08.2021 року; ОСОБА_5 хворіє ішемічною хворобою серця та потребує довготривалого та дорого вартісного лікування.

Згідно виписки з медичної карти №5359 ОСОБА_5 лікувалася в терапевтичному відділенні з 25.10.2019 по 08.11.2019, діагноз гіпертонічна хвороба ІІ стадії, ІІ ступеню, кризовий перебіг, гіпертензивна криза, ускладнена ТІА, гіпертензивне серце, ХДГАЕ ІІст. Вечтибуло-атактичний синдром, атеросклеротичний кардіосклероз, остеохондроз з стійким больовим синдромом.

Згідно довідки НІССХ ім. М.М. Амосова ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного лікування складних порушень ритму серця з 12.02.2018 по 19.02.2018.

З довідки про доходи №225917 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Черкаській області та сума пенсії за період з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року становить 13000.00 грн.

ОСОБА_5 є пенсіонером по віку та згідно довідки про доходи №224214 перебуває на обліку в ГУПФУ в Черкаській області та сума пенсії за період з 01.01.2021 року по 31.08.2021 року становить 25905.60 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Згідно з ч. ч. 1, 3ст. 435 ЦПК Україниза заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. (ч.4ст. 435 ЦПК України)

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до положень частин 1, 2ст. 18 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Іванов проти України» (остаточне від 15.01.2010) визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу, внаслідок тривалого невиконання рішення суду. При цьому в рішенні Суду зазначено: «…51. право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін… Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок …».

В пункті 10постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 рокуроз`яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви, який закінчується виконанням рішення суду.

Метою цивільного судочинства є виконання законного і обґрунтованого рішення суду.

Частиною 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1статті 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з положень частини 1статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надавши оцінку наведеним заявником обставинам для розстрочення виконання рішенняЗвенигородського районного суду від 31.10.2019 суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду, оскільки обставини, на які посилається заявник, як її хвороба, наявність на утриманні хворої матері та дитини, можуть бути розцінені як виняткові обставині, які дають підстави у розумінніст. 435 ЦПК Українидля розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Отже, наведені у сукупності обставини істотно ускладнюють виконання рішення суду і дають підстави для його відстрочення, оскільки боржниця є пенсіонеркою, інвалідом ІІІ групи, має незадовільний стан здоров`я, має на утриманні неповнолітню дитину, а розмір отриманої нею пенсії є її єдиним джерелом, який має забезпечити їй належний рівень життєдіяльності та врахувавши вимоги ст. 435 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду терміном на один рік.

На підставі наведеного та керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, постановою Пленуму ВСУ № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», ст. 435 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна та стягнення грошової компенсації від вартості частки у спільному майні подружжя, задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 31.10.2019 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна та стягнення грошової компенсації від вартості частки у спільному майні подружжяв частині стягнення на користь ОСОБА_2 частини вартості майна, яке підлягає розподілу та є спільною сумісною власністю подружжя в сумі 208240грн. на один рік, щомісячно протягом року рівними частинами з дня постановлення ухвали.

Ухвалу направити для виконання до Звенигородського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення, а особам, які не були присутніми під час проголошення ухвали з моменту отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала підписана 23.09.2021.

Суддя Д.І. Сакун