ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7102/21 Справа № 203/6954/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Маймур Ф. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря: Усик А.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу адвоката Мальцева Вадима Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кредекс Фінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю Кредекс Фінанс звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги товариства мотивовані тим, що 02 серпня 2007 року між АКІБ «УкраСиббанк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 19170 швейцарських франків (80475,45 грн. за курсом НБУ на час укладення договору), зобов`язавшись повернути кредит щомісячними платежами згідно графіку погашення кредиту, але не пізніше 01 серпня 2013 року, сплативши 7,89% річних за користування кредитом протягом перших 30 календарних днів з подальшим переглядом процентної ставки, комісію в розмірі 104,95 грн. та інші обов`язкові платежі. 20 квітня 2012 року між позивачем та АКІБ «УкраСиббанк» було укладено договір факторингу №05/12, на підставі якого позивач набув прав та обов`язків нового кредитора та вказаним кредитним договором, про що повідомив відповідача, надіславши також останньому вимогу від 22 травня 2012 року про необхідність погашення виниклої заборгованості. Відповідач таку вимогу не виконав.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором, станом на 03 жовтня 2013 року у розмірі 168361,74 грн..

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2014 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Кредекс Фінанс та стягнуто на його користь з ОСОБА_1 кредитну заборгованість в сумі 168361,74 грн., з яких: заборгованість за кредитом 114 574,07 грн., заборгованість по відсоткам 25 141,02 грн., заборгованість по процентам за користування коштами - 4 774,44 грн. та пеня 23 872,21 грн.. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з встановленого факту невиконання відповідачем взятих кредитних зобов`язань.

В апеляційній скарзі адвокат Мальцева В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять доказів направлення вимог про погашення заборгованості, дострокове повернення всієї суми кредиту та інших вимог, які б свідчили про виконання позивачем своїх обов`язків щодо доведення суми заборгованості відносно відповідача. Апелянт вказує, що розрахунок заборгованості був вчинений неуповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю Кредекс Фінанс, яка не має відповідної кваліфікації та спеціальних знань для підготовки, виготовлення та обрахування розміру заборгованості за кредитом на відміну від співробітників Банку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга адвоката Мальцева Вадима Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2014 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Кредекс Фінанс та стягуючи з відповідача виниклу заборгованість, суд першої інстанції виходив з факту невиконання останнім взятих на себе кредитних зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», як кредитором, та відповідачем, як позичальником, було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 19170 швейцарських франків (в еквіваленті на національну валюту України за курсом НБУ на дату укладення договору 80475,45 грн.), зобов`язавшись його повернути не пізніше 01 серпня 2013 року щомісячними платежами згідно графіку повернення кредиту, сплативши 7,89% річних за користування кредитом за перші 30 календарних днів користування кредитом та послідуючим переглядом процентної ставки, а також інші обов`язкові платежі.

Договором передбачено відповідне право кредитора вимагати від позичальника дострокове повернення кредиту, в тому числі у випадку невиконання чи прострочення виконання позичальником своїх грошових зобов`язань за договором, із кореспондуючим до нього обов`язком позичальника здійснити таке дострокове повернення за вимогою кредитора.

Крім того, кредитним договором передбачено також право кредитодавця вимагати від позичальника сплати пені за порушення позичальником термінів погашення своїх грошових зобов`язань (зокрема, термінів повернення кредиту, сплати процентів та або/комісій) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу за курсом НБУ.

Позичальник відповідно зобов`язався виконати таку вимогу кредитора та сплатити пеню.

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк», як клієнтом, який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу №05/12, за умовами якого клієнт відступив, а фактор набув права вимоги до відповідача (боржника) за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 11 жовтня 2007 року.

22 травня 2012 року на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про погашення кредитної заборгованості та копія повідомлення про передачу права грошової вимоги.

Із матеріалів справи також встановлено, що позичальник не виконував належним чином взяті на себе грошові зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість перед кредитодавцем, яку позивач своєю письмовою вимогою від 22 травня 2012 року просив відповідача погасити.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, розмір загальної заборгованості за кредитом станом на 03 жовтня 2013 року склав 168361,74 грн., з яких: заборгованість за кредитом 114 574,07 грн., заборгованість по відсоткам 25 141,02 грн., заборгованість по процентам за користування коштами - 4 774,44 грн. та пеня 23 872,21 грн..

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За с. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (положення ст. 611 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Нормою ст. 625 ЦК України передбачено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст. 1077-1079, 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Встановлено, що позивач у травні 2012 року скористався своїм правом пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника, а тому правомірно стягнув з відповідача виниклу кредитну заборгованість.

Доводи апелянта в скарзі про те, що матеріали справи не містять доказів направлення вимог про погашення заборгованості, дострокове повернення всієї суми кредиту та інших вимог, які б свідчили про виконання позивачем своїх обов`язків щодо доведення суми заборгованості відносно відповідача, - колегія суддів вважає безпідставними, так як вказане спростовується матеріалами справи, зокрема Вимогою про погашення кредитної заборгованості та Повідомленням про передачу права грошової вимоги, які направлялись на адресу відповідача.

Твердження апелянта про те, що розрахунок заборгованості був вчинений неуповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю Кредекс Фінанс, яка не має відповідної кваліфікації та спеціальних знань для підготовки, виготовлення та обрахування розміру заборгованості за кредитом на відміну від співробітників Банку, - колегія суддів також вважає необґрунтованими, так як відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку сум заборгованості.

Більш того, вбачається, що після направлення досудової вимоги позивач не нараховував відповідачеві відсотки, так як вони розраховані станом на 14 травня 2012 року, тоді як вимога була направлена 22 травня 2012 року.

Колегія суддів звертає увагу, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду зазначила, що від 28 березня 2018 року в справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року в справі № 14-154цс18).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Мальцева Вадима Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко