Справа № 727/7796/21
Провадження № 2-о/727/121/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі суду присяжних:

Головуючого судді Слободян Г.М.

Присяжних Сологуб П.Ф., Стецюк Л.Г.

за участі секретаря судових засідань Дячук І.М.

за участю: прокурора Герман М.

представника

Чернівецької обласної

психіатричної лікарні

лікаря-психіатра Кравченко Л.І.

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Чернівці справу за заявою Генерального директора ОКНП Чернівецька обласна психіатрична лікарня Левицької А. (місцезнаходження: м. Чернівці, вул. Мусорського, 2) про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) в примусовому порядку,

В С Т А Н О В И В :

17.08.2021 року Генеральний директор ОКНП Чернівецька обласна психіатрична лікарня Левицька А. звернувся до суду із заявою про надання дозволу на примусову госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що відомості про поведінку та огляд лікарем-психіатром у приймальному відділені ЧОПЛ, підтвердили висновок щодо ОСОБА_1 про необхідність госпіталізації у психіатричний стаціонар.

В судовому засіданні представник Чернівецької психіатричної лікарні Кравченко Л.І. заяву підтримала, однак у наданих суду поясненнях зазначила, що ОСОБА_1 не становить небезпеки для себе і оточуючих.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вважає, що підстави для її примусової госпіталізації відсутні.

Прокурор Герман М. заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 у примусовому порядку до Чернівецької психіатричної лікарні без її згоди не підтримала, вважає, що з врахуванням стану особи, його поведінки, лікування може відбувалися амбулаторно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що раніше його дружина не лікувалася стаціонарно ні амбулаторно. Поведінка як на нього, дружини є дивною. Дружина стала останнім часом ходити до церкви не православної, спілкуватися з дивними особами. Дружина почала спалювати свій одяг, оформила в різних кредитних установах кредити, а кошти не відомо куди віддала. Не заперечував, що саме ним були викликані працівники поліції, у супроводі яких він доставив дружину ОСОБА_3 до психіатричної лікарні де суто і написав письмову заяву про госпіталізацію дружини.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, зокрема висновок комісії лікарів від 16.08.2021 року (а.с. 4), суд зважає на наступне.

Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Рішенням Конституційного Суду № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи». Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих,або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Проаналізувавши висновок комісії лікарів-психіатрів Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 16.08.2021 року, заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 лікаря-психіатра, представника Чернівецької обласної психіатричної лікарні, яка не вбачала фактично підстав для госпіталізації та прокурора, суд приходить до переконання, що заява є передчасною, оскільки незважаючи на встановлений діагноз ОСОБА_1 (органічний маячний розлад), при матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють реальну небезпеку для неї чи оточуючих. Крім того, в поданій до суду заяві та у висновку комісії лікарів-психіатрів не наведено будь-яких доводів про неспроможність ОСОБА_1 задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

По справі «Акопян проти України (заява № 12317/06) рішення від 05 червня 2014 року, у п. 73 Європейський суд з прав людини встановив, що згідно з практикою Суду особа не може бути примусово госпіталізована як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох нижче наведених мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про відсутність доведених підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу, а тому відмовляє у задоволенні заяви Генерального директора ОКНП Чернівецька обласна психіатрична лікарня Левицької А про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, без надання згоди ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 293-294, 339-342, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, УХВАЛИВ :

В задоволені заяви генерального директора Чернівецької обласної психіатричної лікарні Левицької А.П. про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Слободян Г.М.

Присяжні Сологуб П.Ф.

Стецюк Л.Г.