22-ц/804/2110/21
265/52/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року місто Маріуполь

справа № 265/52/20

провадження № 22-ц/804/2110/21

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Мальцевої Є.Є., Попової С.А., секретар судового засідання Лазаренко Д.Т.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Костромітіної О.О. від 02 червня 2021 року, повний текст рішення виготовлено 11 червня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з первісним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Четверта маріупольська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та факту складання заповіту на користь позивача.

В подальшому, до початку розгляду справи по суті, уточнив позовні вимоги, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, третя особа: Четверта маріупольська державна нотаріальна контора.

Позовна заява мотивована тим, що після смерті його бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Маріуполі, відкрилась спадщина за заповітом від 01 березня 2011 року, за реєстровим № 1-292 (далі Заповіт 2), яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (після зміни адміністративно-територіального устрою село Виноградне м. Маріуполя ), квартири АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 , грошових вкладів.

Згідно з другим заповітом, посвідченим державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори, спадкодавець заповіла вказаний вище житловий будинок АДРЕСА_1 та грошові вклади сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Квартиру АДРЕСА_2 заповіла онуці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була відчужена за життя спадкодавця.

05 березня 2009 року спадкодавцем ОСОБА_4 був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-430 (далі Заповіт 1), яким вона заповіла позивачу квартиру АДРЕСА_3 . Заповіт 1 є дійсним до цього часу у відповідності до ст.1254 ЦК України.

У визначений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 звернувся до Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На підставі заяви відкрита спадкова справа № 258/2019 року.

Спадкоємець ОСОБА_5 (син спадкодавця) помер у 2012 році до відкриття спадщини. Після його смерті новий заповіт не складався, а тому, заповідана йому частка у спадковому майні залишається спадкоємцям за законом, а саме ? частку вказаного житлового будинку та вкладів спадкують діти ОСОБА_5 у рівних частинах кожна, тобто відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а ? частку спадкує ОСОБА_1 , оскільки його батько ОСОБА_7 , 1968 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , був сином спадкодавця ОСОБА_4 .

Проте, після надання до нотаріальної контори документів на підтвердження родинних відносин з померлою бабусею ОСОБА_4 було повідомлено що, по-перше, йому буде потрібно сплатити податок на доходи фізичних осіб у розмірі 5% від ринкової вартості вказаної нерухомості, що становить близько 7 000,00 грн. і, по-друге, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_3 та свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з невстановленням родинних відносин з померлою, оскільки в написанні по батькові померлої в свідоцтві про народження його батька ОСОБА_8 (сина померлої) та фактичними даними щодо по батькові померлої є розбіжності, а саме: відповідно до паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я померлої, свідоцтва про смерть померла є: ОСОБА_4 , а в свідоцтві про народження його батька мати записана як ОСОБА_4 , тобто в цьому документі помилково пропущена літера «Р» при написанні «по батькові» померлої ОСОБА_4 .

Крім того, при зверненні до нотаріальної контори виявлено, що в Заповіті 2, в графі заповідаю: позивач (спадкоємець) значиться по батькові як « ОСОБА_9 », хоча в паспорті на його ім`я, картці платника податків в графі по батькові зазначено як « ОСОБА_9 , ОСОБА_9 ». В Заповіті 1 також зазначено по батькові ОСОБА_9 .

Тобто в Заповіті 2 при його складенні помилково пропущена літера «И» при написанні по батькові позивача. Слід зазначити, що в українському правописі взагалі не існує такого імені, як ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 .

Всі інші дані в паспорті, картці платника податків, Заповіті 1 та Заповіті 2 від 01 березня 2011 року повністю співпадають.

Така розбіжність у анкетних даних позивача є перешкодою для оформлення спадщини нотаріусом та слугувала причиною звернення до суду з даним позовом. Факт родинних відносин зі спадкодавцем оспорюють відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , які одноособово бажають вступити в спадкові права при спадкуванні за законом.

Внести зміни до документу неможливо, що позбавляє його можливості встановити факт родинних відносин з його бабусею ОСОБА_4 .

Позивач просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець міста Маріуполя Донецької області, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1 , дійсно є рідним онуком ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин, третя особа: Четверта маріупольська державна нотаріальна контора, задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець міста Маріуполя Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , дійсно є рідним онуком ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд першої інстанції, виходив з того, що факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та його померлою бабкою ОСОБА_4 підтверджується довідкою про місце проживання померлого ОСОБА_8 , батька позивача, в якій зазначена адреса проживання, за якою зареєстрована ОСОБА_4 , витягом про шлюб, який укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , витягом про народження батька позивача ОСОБА_8 , запис про народження якого було здійснено виконкомом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, місце проживання батьків зазначено Донецька область, Новоазовський район, с. Виноградне, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис, Виконком Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, що повністю узгоджується з вищевказаною довідкою, та підтверджує проживання сина ОСОБА_11 зі своїми батька та узгоджується з показами свідка ОСОБА_12 , яка суду пояснювала, що ОСОБА_4 є матір`ю її колишнього чоловіка ОСОБА_11 та відповідно є бабусею позивача ОСОБА_1 .

Обставини наявності іншого свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 , на які посилаються відповідачки, не узгоджуються з матеріалами справи, не підтверджуються будь-якими доказами, навпаки спростовуються вищенаведеними висновками суду, внаслідок чого суд відхиляє посилання відповідачок на ці відомості, як на підставу відмови у задоволенні позову, при вирішенні спору по суті

Суд дійшов висновку, що факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення якого необхідно позивачу для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, знайшли своє підтвердження наданими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

09 липня 2021 року відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову про встановлення факту родинних відносин.

Узагальнені доводи осіб, яка подали апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що матір`ю ОСОБА_8 (батька позивача) є ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 26 червня 1968 року.

Зазначене свідоцтво про народження є дійсним та чинним документом.

Таким чином, ОСОБА_4 , шлюб якої зареєстрований 23 лютого 1966 року Київо-Святошинським ЗАГС, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 23 лютого 1966 року, та спадкодавець ОСОБА_4 , шлюб якої зареєстрований 02 червня 1961 року Глушковецькою сільрадою Ярмолинецького району Хмельницької області, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 02 червня 1962 року, є різними особами.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на поясненнях свідка ОСОБА_12 , яка є матір`ю позивача та зацікавленою особою у результатах розгляду справи.

Пояснення нотаріуса Одерій Г.В. відповідачка вважає суперечливими та такими, що не підтверджують наявність підстав для задоволення позову про встановлення родинних відносин.

Доводи інших учасників справи

16 серпня 2021 року до апеляційного суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_13 на апеляційну скаргу, в якому вона погоджується з вимогами апеляційної скарги та вважає рішення суду першої інстанції передчасним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

17 серпня 2021 року до апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гуртовий М.Б. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а судове рішення від 02 червня 2021 року без змін, оскільки суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 липня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Ткаченко Т.Б.

Ухвалою апеляційного суду від 15 липня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою апеляційного суду від 22 липня 2021 року у справі закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду.

Ухвалою апеляційного суду від 16 серпня 2021 року задоволено клопотання адвоката Пінчук О.С., яка діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_13 , про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Попова С.А., Ткаченко Т.Б.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 вересня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Попова С.А., Мальцева Т.Б.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 26 червня 2019 року, виданим Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Маріуполі, відкрилась спадщина за заповітом від 01 березня 2011 року за реєстровим № 1-292 (далі Заповіт 2), яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (після зміни адміністративно-територіального устрою село Виноградне м. Маріуполя), квартири АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 , грошових вкладів.

Згідно з другим заповітом, посвідченим державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори, спадкодавець заповіла вказаний вище житловий будинок АДРЕСА_1 та грошові вклади сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Син спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що зроблений актовий запис № 709 від 11 квітня 2012 року Жовтневим відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Після його смерті новий заповіт не складався. Заповідана йому частка у спадковому майні залишається спадкоємцям за законом, а саме ? частку вказаного житлового будинку та вкладів спадкують за правом представлення його діти відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_14 , онуки спадкодавця у рівних частинах кожна, ? частку, яка б належала за законом сину спадкодавця ОСОБА_4 ОСОБА_7 , батьку позивача, спадкує ОСОБА_1 за правом представлення, як онук спадкодавця.

Квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_4 подарувала онуці ОСОБА_6 , про що було 21 червня 2012 року укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Ніконенко Т.В.

Спадкодавцем ОСОБА_4 був також складений заповіт 05 березня 2009 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-430 (далі Заповіт 1), яким вона заповіла позивачу ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 .

Син спадкодавця ОСОБА_4 та батько позивача ОСОБА_8 , 1968 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 14 лютого 1997 року.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , батько ОСОБА_8 , мати ОСОБА_15 , про що видано свідоцтво про народження НОМЕР_7 від 11 лютого 1995 року.

У визначений законом шестимісячний строк позивач ОСОБА_1 звернувся до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрита спадкова справа № 258/2019 року.

Постановою державного нотаріуса Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В. від 07 жовтня 2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 після смерті померлої ОСОБА_4 з причини відсутності підтвердження родинного зв`язку зі спадкодавцем, оскільки в написанні по батькові померлої в свідоцтві про народження батька позивача ОСОБА_8 (сина померлої) та фактичними даними щодо по батькові померлої є розбіжності, а саме: відповідно до паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я померлої, свідоцтва про смерть померла є: ОСОБА_4 , а в свідоцтві про народження батька позивача мати записана як ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного Кодексу від 24 вересня 2019 року ОСОБА_8 батько позивача народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , його батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_4 , номер актового запису 23, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис, Виконком Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області.

В повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб від 09 січня 2020 року зазначено, що ОСОБА_16 уклала шлюб з ОСОБА_7 02 червня 1961 року в Виконавчому комітеті Глушковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області де отримала прізвище ОСОБА_4 .

Дані відомості повністю узгоджуються з свідоцтвом про шлюб, укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного Кодексу від 01 серпня 2019 року ОСОБА_8 батько позивача народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце народження Донецька обл., Новоазовський район, с. Приморське, актовий запис № 23, його батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_4 , місце проживання батьків Донецька область, Новоазовський район, с. Виноградне, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис, Виконком Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, підстави запису відомостей про батька свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 вид. 23 лютого 1966 р. Київо-Святошинським р/в ЗАГС.

В повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб від 09 січня 2020 року, який витребувано нотаріусом на підставі ст. 46 Закону України «Про нотаріат», зазначено, що ОСОБА_16 уклала шлюб з ОСОБА_7 02 червня 1961 року в Виконавчому комітеті Глушковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, де отримала прізвище ОСОБА_4 , відмітка про розірвання шлюбу відсутня.

Нотаріусом відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» зроблено пошук актового запису про шлюб ОСОБА_7 , ОСОБА_4 за 23 лютого 1966 року, за результатом якого такого актового запису по Київо-Святошенському РАЦу не виявлено.

Відповідно до довідки Виноградненської сільської ради від 25 листопада 2020 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , згідно з даними господарських книг був зареєстрований на території сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 у період з 1971 року по 1995 рік.

Судом на підставі матеріалів даної цивільної справи встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 також була зареєстрованою за вказаною адресою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду від 24 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемності заповіту. Дане рішення постановою Донецького апеляційного суду від 06 травня 2020 року залишено без змін.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_17 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду без змін, пояснення представника відповідача ОСОБА_13 - ОСОБА_18 , яка підтримала доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про спадкування суд розглядає за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами (стаття 315ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно зі статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої-другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і є його рідною бабусею, що йому необхідно для отримання спадщини.

Суд першої інстанції, проаналізувавши матеріали справи, надані докази, дійшов обгрунтованого висновку, що факт родинних відносин підтверджується довідкою про місце проживання померлого ОСОБА_8 , батька позивача, в якій зазначена адреса проживання, за якою зареєстрована ОСОБА_4 , витягом про шлюб, який укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , витягом про народження батька позивача ОСОБА_8 , запис про народження якого було здійснено виконкомом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, місце проживання батьків зазначено Донецька область, Новоазовський район, с. Виноградне, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис, Виконком Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, що повністю узгоджується з вищевказаною довідкою, та підтверджує проживання сина ОСОБА_11 зі своїми батька та узгоджується з показами свідка ОСОБА_12 , яка суду пояснювала, що ОСОБА_4 є матір`ю її колишнього чоловіка ОСОБА_11 та відповідно є бабусею позивача ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо наявності іншого свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 , на що посилалися відповідачки і в судовому засіданні, суперечать іншим матеріалам справи та не підтверджуються будь-якими доказами, а навпаки спростовуються дослідженими судом обставинами, внаслідок чого суд обгрунтовано відхилив посилання відповідачок на ці відомості, як на підставу відмови у задоволенні позову.

Суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин дійшов правильного висновку, що факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , встановлення якого необхідно позивачу для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, знайшли своє підтвердження наданими доказами та задовольнив позов ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, що уточнений позов не може бути розглянутий судом, що докази, які було надано представником позивача адвокатом Гуртовим М.Б., є недопустимими, бо надані до суду з пропущенням строку надання цих доказів, апеляційний суд визнає необгрунтованими, оскільки суд, дотримуючись принципів змагальності сторін, диспозитивності цивільного судочинство, які закріплені в ст. 12,13 ЦПК України, сприяв учасникам процесу в реалізації ними права доведеності позову та заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги щодо допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального закону не впливають на правильність ухваленого рішення та не спростовують висновків суду.

Інші доводи апеляційної скарги є також необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення щодо скасування або зміни оскарженого рішення суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення суду першої інстанції відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду про задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстави для відшкодування відповідачу витрат по сплаті судового збору відсутні.

Відомості про інші судові витрати сторонами не надані.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді Є.Є. Мальцева

С.А. Попова