Справа № 372/1630/21
Провадження № 2-1178/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Сокол О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь неустойку за несплату аліментів в сумі 44062 грн. 16 коп.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Обухівського районного суду від 16 березня 2021 року за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання доньки ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 6000 грн. до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 21 грудня 2019 року.

Згідно довідки-розрахунку, виданої Обухівським міськрайонним ВДВС заборгованість по аліментах з ОСОБА_3 рахується з 21.12.2019 року по 31.03.2021 року у сумі 45033 грн.53 коп. Вказана заборгованість відповідачем у судовому порядку не оскаржена. Посилаючись на ч.1 ст.196 СК України позивач розрахувала розмір неустойки (пені) за несвоєчасну плату аліментів за період з грудня 2019 року по березень 2021 в сумі 44062 грн. 16 коп., яку і просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді від 19 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10 серпня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким представник відповідача ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову, вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам матеріального права та фактичним обставинам справи. Вважає, що заборгованість зазанчена у довідці-розрахунку виникла внаслідок дій самого позивача, яка звернула виконавчий лист про стягнення аліментів, виданого 16 лютого 2021 року на підставі рішення суду від 16.03.2020 року лише в березні 2021 року. Після відкриття виконавчого провадження та отримання відповідної постанови відповідачем 23.04.2021 року, 05.05.2021 та 20.05.2021 року останнім сплачено повністю заборгованість по аліментах та відсутня заборгованість по поточих платежах.

31 серпня 2021 року до суду надійшло заперечення ОСОБА_1 на відзив в якому позивач доводи відповідача заперечила.

У судове засідання позивач позовні вимоги підтрмала та просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в позові з підстав, зазначених в відзиві.

Вислухавши учасників справи, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року у справі №372/4600/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 6000 грн. до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 21 грудня 2019 року.

На підставі вказаного рішення позивачу 16 лютого 2021 року видано виконавчий лист.

Постановою про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіоанльного управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 30.03.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №372/4600/19 від 16.02.2021 року.

Згідно довідки-розрахунку головного державного виконавця Обухівського міськрайонного ВДВС заборгованість по аліментах ОСОБА_3 рахується з 21.12.2019 по 31.03.2021 і становить 45033 грн. 53 коп. Вказане рішення набрало законної сили, та відповідний виконавчий лист суду перебуває на примусовому виконанні у Бориславському міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області.

Вказана постанова та довідка отримана відповідачем 21.04.2021 року, що підтверджується скріншотом його електронної скриньки.

Згідно квитанції від 23.04.2021 року відповідачем сплачено 12069 грн. аліментів, 05.05.2021 року - 23000 грн. аліментів, 20.05.2021 року - 16035 грн.. На даний час заборгованість по аліментах у відповідача перед позивачем відсутня.

Згідно з ст.8 Закону України «Про охоронудитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві.

Зокрема, статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

Згідно з ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно з положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, а також ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З аналізу вказаної норми вбачається, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи наявні докази, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідно до ст.196 СК України, оскільки судом не встановлено наявності у відповідача з його вини у період з грудня 2019 року по березень 2021 року заборгованості зі сплати аліментів.

Керуючись ст.259 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 13 вересня 2021 року.

Суддя Т.В. Проць