ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/504/21 Номер провадження 22-ц/814/2066/21Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М. І. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Пікуля В.П., Панченка О.О.

за участю секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Новосанжарська селищна об`єднана територіальна громада про визнання права власності на приміщення виробничого будинку (автогараж № 1 (бокс № НОМЕР_1 ),

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 червня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в якому просив визнати за ним право власності на приміщення виробничого будинку автогараж Б 1, гаражний бокс № НОМЕР_1 , площею 70,2 квадратних метрів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що позивач працював в колективному сільськогосподарському підприємстві (КСП) "Великокобелячківське" до 26 лютого 2000 року. Протоколом № 1 від 20.01.2000 зборів уповноважених КСП "Великокобелячківське" визначено індивідуальні майнові паї та затверджено список громадян, які мають право на нього. Вказував, що його майновий пай становить 1858,00 грн. В липні 2003 року він подав заяву і просив його майновий пай зарахувати в будівлі, техніку і записати в будівлю гаража. Після розпаювання він користується гаражем Б-1 (бокс№ НОМЕР_1 ).

Зазначає, що вказаний гараж перебуває в його власності на підставі рішення виконавчого комітету Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району від 21 жовтня 2020 року та довідки Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району від 16 листопада 2020 року № 02- 22/327. Оскільки при розпаюванні майна підприємства майнові сертифікати виготовлені не були та свідоцтва не видавалися, право власності в позасудовому поряду оформити не можливо.

Посилаючись на вимоги ст. ст. 317, 319, 321, 328 ЦК України та ст. 41 Конституції України просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Новосанжарська селищна об`єднана територіальна громада про визнання права власності на приміщення виробничого будинку (автогараж № 1 (бокс № НОМЕР_1 ) - відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивач не довів факт набуття права власності на спірний об`єкт у порядку, визначеному Законом.

В апеляційному порядку вказане судове рішення оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційні скарзі вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач, зокрема, виходив з того, що дане рішення прийнято всупереч вимог чинного законодавства України, а саме: має місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду викладені у рішенні, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матерільного права. В основу доводів апеляційної скарги, покладено твердження, що згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказує, що в період проведення розпаювання майна КСП «Великокобелячківське» не було вжито всіх необхідних процедур щодо порядку оформлення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишнього КСП. Виконавчий комітет Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району, як єдиний орган місцевого самоврядування, видав довідку з якої вбачається, що йому належить спірний гараж. Вказує, що його право власності підтверджено виданою сільською радою замість Свідоцтва Довідкою № 02-22/327.

Відзив на апеляційну скаргу подано старостою села Великий Кобелячок В.Т. Титар. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує на те, що до 26 лютого 2000 року він працював в КСП «Великокобелячківське». При розпаюванні підприємства позивач отримав у власність гараж Б-1 (бокс № НОМЕР_1 ) площею 70,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що набув права власності на спірне майно, що підтверджується архівною довідкою № І-01-29/4 від 20.01.2021, виданою архівним сектором Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, де відображено, зокрема, список громадян, які мають право на індивідуальний майновий пай із зазначенням суми паю. У вказаній архівній довідці міститься інформація про вартість майнового паю гр. ОСОБА_1 у розмірі 1858,00 грн. Окрім того, рішеннмя виконавчого комітету Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 21.10.2020 «Про присвоєння номера виробничому будинку», вирішено присвоїти номер 22 виробничому будинку (автогараж), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З довідки Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-22/327 від 16.11.2020, вбачається, що гараж для автомобілів, що належать ОСОБА_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно заяви ОСОБА_1 до зборів пайовиків ПАФ «Кобелячок», позивач просив його майновий пай в кількості 1613,00 грн. вписати в будівлю комора середня та техніку (а.с.10-11). Позивачем надано також технічний паспорт на гараж (бокс № НОМЕР_1 ) від 10.11.2020.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази не доводять обставини щодо факту набуття права власності на гараж Б-1 (бокс № НОМЕР_1 ) на підставі та у порядку, визначеному нормами права, що врегульовують питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства. Позивачем не доведено наявність передбачених законом підстав набуття права власності на спірне майно та у передбачений законом спосіб, відтак і наявність підстав для захисту права власності у порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

За статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до змісту статей 7, 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Питання розподілу та використання майна реорганізованих колективних підприємств, визначення розміру майнових паїв та їх документального посвідчення врегульоване постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки».

Відповідно до пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Згідно з пунктами 2.4, 2.5 Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315, управління майном, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до укладеного договору про порядок володіння та користування майном, здійснюється загальними зборами співвласників. Рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно.

Порядок виділення частки майна передбачено пунктами 4.1, 4.2, 4.3 зазначених Рекомендацій, відповідно до яких, зокрема, співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, що перебуває у спільній частковій власності, подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву; частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі.

Таким чином, оскільки майно колективних сільськогосподарських підприємств належить на праві спільної часткової власності його членам, а тому його співвласники здійснюють свої права за спільною згодою і жоден зі співвласників самостійно або за згодою декількох власників не вправі вирішувати долю спільного майна без згоди всіх співвласників, рішення щодо виділення в натурі частки з майна повинно прийматися на загальних зборах співвласників одностайно.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 квітня 2019 року у справі № 132/2483/16-ц (провадження № 61-4128св19), постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 675/2134/18-ц.

Враховуючи вищезазначене, набуття права власності, власником майнового паю, на індивідуально визначений об`єкт зі складу майна підприємства, передбачає певний порядок.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі, визначеному рішенням зборів співвласників паїв або в порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників на підставі положень ЦК України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності.

Колегія суддів відхиляє доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що в період розпаювання майна КСП «Великобелячківське» не було вжито всіх необхідних процедур щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишнього КСП, тому позивач лише за рішенням суду може оформити право власності на спірне майно.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 цього Кодексу. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України)

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

У справі встановлено, що спірний гараж перебуває у спільній частковій власності власників майнових паїв колективного сільськогосподарського підприємства. Питання щодо виділу позивачу належної частки в натурі не вирішувалося. Підстав для визнання за позивачем права власності на вказаний гараж за рішенням суду немає.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду, а ґрунтується лише на припущеннях та не згодою з рішенням суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, в силу ст. 141 ЦПК, понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.09.2021.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль