Дата документу 13.09.2021 Справа № 337/5572/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/5572/20Головуючий у 1-й інстанції Салтан Л.Г. Повний текст рішення складено 03.03.2021 року
Пр. № 22-ц/807/1851/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2021 року у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» (надалі ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 3-8), який в подальшому було уточнено (а.с. 108-113) та в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість на загальну суму 12698,54 грн. по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року включно, яка складається з: боргу у розмірі 10303,02 грн.; інфляційних збитків у розмірі 1906,06 грн.; 3 % річних у розмірі 489,46 грн., а також стягнути пропорційно з відповідачів суму сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. та суму, сплачену на надання правової допомоги за договором №03/02 від 03 лютого 2020 року у розмірі 2000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 06.09.2017 року укладений Договір № 06/09/17-397 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком між ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» та Запорізькою міською радою, яка діє від імені співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в особі заступника голови Запорізької міської ради Бородая О.М., уповноваженого на укладання цього договору пунктом 6 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 р. № 520. На ім`я ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 для сплати за договором послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.11.2017 р. по 01.11.2020 р. включно. Відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 . Не дивлячись на вищезазначений договір, відповідач не вносила плату за надані послуги, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 12698,54 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Салтан Л.Г. (а.с. 47).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 51) провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників цієї справи.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2021 року (а.с. 122-125), позовні вимоги ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» у цій справі задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» () заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.11.2017 р. по 30.11.2020 р. в розмірі 10303,02 грн., інфляційних збитків - 1906,06 грн., 3% річних - 489,46 грн., а всього - 12698,54 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. та витрат на надання правової допомоги в розмірі 2000,00 грн., а всього 4102,00 гривні, тобто по 1367,33 грн. з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 130-132) просили рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі відмовити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 135).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито року (а.с.136), дану справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 137).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» не скористалось своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 15 суддів). Крім того, суддя-доповідач перебувала у щорічній відпустці з 09 червня 2021 року по 23 липня 2021 року включно (а.с. 145).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2,3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 89, 247, 263-265, 273, 280, 354-355 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» (копія а.с. 17-25) згідно із Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» було визначено переможцем конкурсу на управителя багатоквартирних будинків за двома лотами в місті Запоріжжя.

Згідно з рішенням виконкому міської ради №520 від 01.09.2017 року ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ», починаючи з 1 листопада 2017 року, обслуговує багатоквартирні будинки в Олександрівському та Хортицькому районі, Південному мікрорайоні та Правобережній частини Дніпровського району міста Запоріжжя.

За результатами цього конкурсу ціну послуги з управління багатоквартирним будинком було визначено на підставі конкурсних пропозицій ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» як переможця конкурсу, що запропонував найнижчу ціну послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 417-VІІІ управитель багатоквартирного будинку - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

06.09.2017 року укладений договір № 06/09/17397 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком між ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» (скорочено ТОВ «МДЛ ЗАПОРІЖЖЯ») та Запорізькою міською радою (копія а.с. 26-32), яка діє від імені співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в особі заступника голови Запорізької міської ради Бородая О.М., уповноваженого на укладання цього договору пунктом 6 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 р. №520.

На ім`я ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.12) для сплати за договором послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.11.2017 р. по 01.11.2020 р. включно.

Відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно а.с. 41).

Однак, в супереч вимогам договору, відповідачі не вносили плату за надані послуги, у результаті чого виникла заборгованість 12698,54 грн., з яких: 10303,02 грн. сума основного боргу (а.с.12); 1906,06 грн. інфляційні збитки (а.с. 13); 489,46 грн. 3% річних (а.с.14).

Відповідно до договору на співвласників багатоквартирного будинку покладено обов`язок сплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком.

Вартість послуг за договором для житлових та нежитлових приміщень на 1 поверсі складає 4,15 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку. Для житлових та нежитлових приміщень на 2 та вище поверхах складає 5,10 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку.

Квартира АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , таким чином вартість послуг за договором складає 5,10 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку. Загальна площа квартири становить 54,60 кв. м.

Отже, кожного місяця відповідач повинен сплачувати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком по своїй квартирі 278,46 грн., дана сума розраховується за формулою: тариф х загальну площу квартири, (5,10 грн. х 54,60 кв. м = 278,46 грн.).

Відповідно до інформації з Інформаційної довідки №235744749 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності відповідачам.

Відповідачі не вчиняли жодних дій для погашення заборгованості.

Згідно ч. 23 Договору від 06.09.2017 року, правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням умов цього договору і не врегульована ним, регулюються відповідно до законодавства.

У даному випадку, правовідносини додатково регулюються згідно спеціального Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 5 ст. 27 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»: «У разі, якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будником, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу суб`єкту владних повноважень функцій із здійсненням управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом;

У такому разі ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк».

Ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк.

Ст. 15 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що у випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1. Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управитель багатоквартирного будинку фізична особа-підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно із ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189-VIII, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 12 Закону № 417-VІІІ витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

Ст. 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII визначено перелік житлово-комунальних послуг, до яких належить: житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом ч.2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Згідно із ч. ч. 3 - 4 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у строк, встановлений для його виконання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За змістом ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Отже, відповідачі зобов`язані оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1 та 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласник багатоквартирного будинку, це власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Співвласники багатоквартирного будинку, зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За змістом ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Суд першої інстанції правильно не погодився у цій справі із запереченнями відповідачів, оскільки доказів звернення на адресу ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» з питання необхідності проведення будь-яких робіт, пов`язаних з утриманням будинку в період з 01.11.2017 року, та звернення з будь-якими претензіями до будинкоутримувача з питання проведених нею робот з герметизації зовнішніх швів, не підтверджені відповідними документами.

Крім того, відповідачі не звертались до ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» щодо укладення індивідуальних договорів, оскільки договір укладено заступником голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів Бородаєм О.М., який уповноважений на укладення цього договору рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 №520, згідно із Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», що діє від ім`я співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Тобто, у даному випадку укладено колективний договорі уповноваженою особою від Запорізької міської ради.

Так само, суд першої інстанції правильно не погодився з доводами відповідачів щодо безпідставності нарахування штрафних санкцій та посилання на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», оскільки останнім визначена заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), а не 3% річних та інфляційних збитків (ст. 625 ЦК України), які за правовою природою не відносяться до штрафних санкцій.

Вирішуючи спір в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції правильно виходив із такого.

Ст. 625 ч. 2 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги у цій справі, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Щодо до доводів відповідачів про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції правильно зазначав таке.

Відповідно до п. 29 Постанови КМУ від 5 вересня 2018 р. № 712 «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» плата за послугу з управління вноситься щомісяця до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, якщо інший порядок та строки не визначені договором управління. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.11.2017 р. по 30.11.2020 р (а.с. 12-14), надані послуги за листопад 2017 року відповідачі мали сплатити до 20 грудня 2017 року, позов пред`явлений до суду 18.12.2020 року (відмітка суду на позові а.с. 3), тобто в межах трирічного строку. А тому, суд першої інстанції правильно підстав для застосування позовної давності суд першої інстанції не вбачав.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої.

Крім того, суд першої інстанції правильно вважав неспроможними доводи позивачів щодо необґрунтованості витрат позивача на правову допомогу з таких підстав.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх справ.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 4.3 договору №03/02 про надання правової допомоги від 03 лютого 2020 року (копія а.с. 9-11): розмір винагороди Бюро становить 2000,00 грн. за здійснення комплексу заходів, спрямованих на стягнення заборгованості з кожного боржника клієнта за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, включаючи здійснення заходів, пов`язаних із стягненням заборгованості з боржника в процесі виконавчого провадження.

Відповідно до Рішення ЄСПЛ, Справа «Бєлоусов проти України» (заява №4494/07), витрати на правову (правничу допомогу) повинні бути стягнуті, виходячи з наступного: «Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97).

Дослідивши надані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову позивача у цій справі в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 дублюють доводи їх заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують обставин, правильно встановлених судом першої інстанції у цій справі, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, є безпідставними, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно при вищевикладених встановлених фактичних обставинах цієї справи вважав, що підстави для застосування позовної давності у цій справі відсутні.

ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» є належним позивачем за вищезазначеним позовом у цій справі (відповідачі будь-якого зустрічного позову у цій справі не заявляли, питання законності (незаконності) утворення ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» та передачі будинку на баланс останнього не було предметом розгляду суду першої інстанції у цій справі, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 також не надали суду у цій справи будь-якого рішення будь-якого суду, яке б набрало законної сили, з приводу вирішення останнього) та, відповідно, ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» мало право у вищезазначений період нараховувати заборгованість відповідачам у цій справі по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

При цьому, судом встановлено, що вищезазначена квартира АДРЕСА_2 з 30.04.2010 року (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно а.с. 41-42) по час розгляду цієї справи судом першої інстанції та на час апеляційного перегляду цієї справи апеляційним судом належить на праві спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 у цій справі, та зокрема у період нарахування позивачем вищезазначеної заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком.

В силу вимог ст. 319 ч. 4 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідачі у цій справі в силу наявності у них саме права спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру, тобто без визначення частки кожного, є саме солідарними боржниками перед позивачем по сплаті вказаної заборгованості.

Позивачем у цій справі були надані суду першої інстанції розрахунок інфляційних збитків у період 2017-2020 років (а.с. 13) та розрахунок суми 3% річних (а.с. 14), які відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 у цій справі належними, допустимими доказами не спростовані, будь-який контррозрахунок відповідачів останніх у цій справі відсутній.

Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідачів апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Описки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції (правильному по суті) не можуть підставою для скасування останнього апеляційним судом за результатам розгляду вищезазначеної апеляційної скарги позивача, а можуть бути виправлені у подальшому судом першої інстанції за власною ініціативою останнього чи заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 269 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідачів в особі їх представника не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат позивача, у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката, а також не встановлено форму такого документу. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (довідку тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Тому, надані стороною позивача у цій справі суду першої інстанції вищезазначені документи на підтвердження у тому числі понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу (договір позивача із Адвокатським бюро «НАТАЛІ СОКОЛОВОЇ» №03/02 від 03.02.2020 року, в якому у п. 4,3 зазначено розмір винагороди бюро 2000,00 грн., копія а.с. 9-11, попередній (орієнтовний розрахунок) суми судових витрат а.с. 40) є належними письмовими доказами понесення останніх позивачем у цій справі, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.04.2020 року у справі №727/4597/19, який є обов`язковим доля врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України у разі відмови відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 у задоволенні їх апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останні не мають права на компенсацію за рахунок позивача ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 12, 353, 367, 369 ч. 2, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 13.09.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.