Справа № 157/1288/20 Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В.
Провадження № 22-ц/802/1119/21 Категорія: 84 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Киці С. І., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Камінь-Каширської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Камінь-Каширська районна державна адміністрація, про скасування рішення державного реєстратора та державної реєстрації, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником земельної ділянки та новозбудованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , який належить йому особисто, оскільки він його збудував ще у 2013 році та постійно проживає у ньому з 2013 року, про що свідчить прописка в будинковій книзі та паспорті.

Позивач зазначав, що 09 липня 2020 року виконкомом Камінь-Каширської міської ради було прийнято рішення про присвоєння його будинку поштової адреси: АДРЕСА_1 . 24 липня 2020 року державним реєстратором виконкому Камінь-Каширської міської ради після надання ним необхідних документів для державної реєстрації житлового будинку, було прийнято рішення № 53277212 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Підставою для цього було те, що за вказаною адресою вже зареєстрований житловий будинок за відповідачем ОСОБА_2 , який є його сусідом і будинок якого розташовано через три земельні ділянки від його житла. Звернувшись до Камінь-Каширської міської ради з відповідним зверненням щодо встановлення точної його адреси, спеціалістами міської ради було проведено обстеження АДРЕСА_1 та встановлено, що поштовий номер АДРЕСА_1 належить його будинку, а не будинку ОСОБА_2 . Ним вживались заходи щодо вирішення спору у позасудовому порядку як з міською радою, так і з ОСОБА_2 , однак останній категорично відмовився перереєстровувати свою адресу на іншу. Державним реєстратором йому було надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про те, що реєстрація права власності за ОСОБА_2 відбулась на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Камінь-Каширського РУЮ Волинської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 18 вересня 2014 року, індексний номер 15886479. На даний час правонаступником реєстраційної служби Камінь-Каширського РУЮ Волинської області, яка провела державну реєстрацію, є Центр надання адміністративних послуг Камінь-Каширської райдержадміністрації.

Вважає, що його звернення до суду із позовною заявою про усунення перешкод в користуванні власністю є однією із форм захисту власником своїх прав.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд: скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 18 вересня 2014 року, індексний номер: 15886479; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 18 вересня 2014 року серії 26979196, видане реєстраційною службою Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області ОСОБА_2 на зазначений житловий будинок, а також стягнути з відповідача на його користь понесені по справі судові витрати.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки суд не врахував того, що раніше адреси житловим будинкам присвоювались на підставі нумерації земельних ділянок, які виділялися громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, а відповідач ОСОБА_2 до Камінь-Каширської міської ради з окремою заявою про присвоєння адреси житловому будинку не звертався, у зв`язку з чим відповідне рішення Камінь-Каширською міською радою не приймалося. Підтвердженням факту відсутності поштової адреси земельної ділянки, виділеної ОСОБА_2 , є рішення Камінь-Каширської міської ради № 11/22 від 25 серпня 2011 року, з якого вбачається, що ні в назві, ні в тексті цього рішення не зазначено поштової адреси земельної ділянки, виділеної ОСОБА_2 . Коли б земельній ділянці, виділеної ОСОБА_2 , була присвоєна поштова адреса, тоді у вказаному рішенні міської ради вона була би зазначена в обов`язковому порядку. Для держаної реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомого майна ОСОБА_2 не міг подати рішення виконкому міської ради про присвоєння поштової адреси, а подав порядковий номер земельної ділянки. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його позову.

Відзивів на апеляційну скаргу відповідач та третя особа не подавали.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Камінь-Каширська районна державна адміністрація подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Крім того, від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з її хворобою. Проте, наведена причина неявки представника позивача в судове засідання є неповажною, оскільки останньою до вказаного клопотання не долучено доказів, які б підтверджували наявність у неї хвороби та свідчили б про неможливість з`явитися в судове засідання, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Отже, колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи та причини неявки учасників справи суд апеляційної інстанції визнає неповажними.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 09 вересня 2021 року - дата складення повного судового рішення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з місцем розташування земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:1199, що підтверджується копією витягу з індексним номером 26979318 від 18 вересня 2014 року та копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно з індексним номером 26979196 від 18 вересня 2014 року.

Право власності відповідача ОСОБА_2 на зазначений житловий будинок як об`єкт нерухомого майна не заперечує і сам позивач, однак останній посилається на те, що рішенням Камінь-Каширської міської ради адреса об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_1 , була присвоєна новозбудованому ним житловому будинку, а не збудованому відповідачем житловому будинку, і за такою адресою зареєстроване його (позивача) місце проживання. Тобто, позивачем фактично оспорюється питання присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, за якою державним реєстратором зареєстровано право власності відповідача на новозбудований останнім житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами.

Як вбачається з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 53277212 від 24 липня 2020 року, державним реєстратором виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Волинської області відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 , оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване права власності на житловий будинок та земельну ділянку за іншими особами.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0652 по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності з індексним номером 24967698, і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за індексним номером 24968413 від 31 липня 2014 року. Житловому будинку ОСОБА_1 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 , рішенням виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 09 липня 2020 року № 53. Про цю ж адресу житлового будинку позивача зазначено у довідці виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 05 грудня 2019 року № 935/2.2-3.

З копії повідомлення виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 11 червня 2020 року № 274/2.2.-3 вбачається, що працівниками міської ради було проведено обстеження вул. Шабліовського у м. Камінь-Каширському щодо нумерації житлових будинків цієї вулиці і встановлено, що житловий будинок ОСОБА_1 , який знаходиться по АДРЕСА_1 , дійсно співпадає з порядковим номером 57.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 рішенням Камінь-Каширської міської ради № 47/19 від 21 грудня 2009 року було надано дозвіл на розробку містобудівного обґрунтування будівництва житлового будинку у АДРЕСА_2 , а рішенням Камінь-Каширської міської ради від 20 травня 2010 року № 51/39 за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 внесено зміни у рішення міської ради від 21 грудня 2009 року № 47/19 та замінено слова АДРЕСА_3 .

Суд не прийняв доводи представника позивача про те, що рішення № 47/19 від 21 грудня 2009 року, у яке рішенням міської ради від 20 травня 2010 року № 51/39 внесено зміни та замінено слова АДРЕСА_3 , не може бути належним доказом у справі і до нього не могли бути внесені зміни, оскільки нумерація будинку «59» записана у рішенні № 47/19 кульковою ручкою, зогляду на те, що розгляд та обговорення питання про надання відповідачу дозволу на розробку містобудівного обґрунтування будівництва житлового будинку у АДРЕСА_2 , підтверджується протоколом чергової сорок сьомої сесії п`ятого скликання Камінь-Каширської міської ради від 21 грудня 2009 року, і саме таке рішення зберігається в архівному відділі Камінь-Каширської РДА, ф. 140, оп. 1, спр. «Протокол 47 сесії ради п`ятого скликання за 2009 рік, арк. 64.» (а.с.155-218, том 1).

З матеріалів інвентаризаційної справи № 3159 на житловий будинок АДРЕСА_2 за 2014 рік слідує, що відповідачу було видано будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель і споруд з місцезнаходженням земельної ділянки: АДРЕСА_2 , 20 травня 2014 року, та ним 23 червня 2014 року за номером ВП18 подано декларацію на початок будівельних робіт, а 30 липня 2014 року за замовленням відповідача від 09 липня 2014 року КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт.

Технічний паспорт на житловий будинок позивача, у якому зазначена адреса об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_2 , був виготовлений Приватним підприємством «Технічне бюро інвентаризації та проектування» станом лише на 20 грудня 2019 року.

Відповідно до ст. 331 ЦПК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З 01 січня 2013 року в Україні Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запроваджена нова система державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ст. 2 Закону в редакції, чинній на час реєстрації права власності відповідача на об`єкт нерухомого майна).

На виконання зазначеного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, яка вступила в законну силу з 12 лютого 2014 року, затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з п. 49 зазначеного Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (чинного на час реєстрації відповідачем права власності на об`єкт нерухомого майна та отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок), у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком, і для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461.

Згідно із п. 2 цього Порядку датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Підключення об`єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» протягом десяти днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію.

Як встановлено судом першої інстанції з наданої відповідачем декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що зареєстрована Інспекцією ДАБК у Волинській області 08 вересня 2014 року № ВЛ42, будівля ОСОБА_2 , загальною площею 267,60 кв. м (у тому числі житловий будинок - 158,20 кв. м, погріб під частиною будинку - 20,50 кв. м, літня кухня - сарай-гараж - 88,90 кв. м) знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та прийнята в експлуатацію.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ОСОБА_2 дотримався вимог законодавства у сфері будівництва індивідуального житлового будинку, у тому числі щодо отримання адреси нового будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель і споруд, введення в експлуатацію та подальшої реєстрації права власності на нерухоме майно, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстави для скасування рішення державного реєстратора та державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок на ім`я відповідача ОСОБА_2 з зазначенням адреси об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до пп. 10 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих законом повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради в галузі житлово-комунального господарства віднесено облік та реєстрацію відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форми власності.

Згідно із ст. 40 цього ж Закону виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Отже, вирішення питання про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси належить до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради.

Зазначений висновок наведено у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 441/1625/15-а та від 13 серпня 2020 року у справі №344/9283/16-а.

На час вирішення питання про присвоєння адреси житловому будинку відповідача в Україні законодавством не було чітко регламентовано процедуру присвоєння такої адреси, однак органи місцевого самоврядування не були позбавлені можливості затверджувати такі процедури на місцях.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2019 року № 367 затверджено Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, який набрав чинності з 1 липня 2019 року.

Зазначеною Постановою (чинна, на час прийняття рішення про присвоєння адреси житловому будинку позивача) установлено, що присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна з 01 липня 2019 року здійснюється виключно відповідно до Тимчасового порядку реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, затвердженого цією постановою.

Пунктом 6 Тимчасового порядку визначено, що рішення про присвоєння або зміну адреси об`єкта будівництва, об`єкта нерухомого майна відповідно до цього Порядку приймає уповноважений орган містобудування та архітектури. Уповноваженим органом з присвоєння адреси може бути, в тому числі, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради - якщо об`єкт розташований у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради.

Згідно з пунктами 19, 20 Тимчасового порядку підставами для зміни адреси об`єкта нерухомого майна є, серед іншого, упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна (абзац 6 п. 19). Уповноважений орган з присвоєння адреси протягом 30 календарних днів з дня настання обставин, визначених абзацами другим - четвертим та абзацом шостим пункту 19 цього Порядку, зокрема, приймає рішення про зміну відповідного реквізиту адреси об`єкта нерухомого майна.

Суд правильно вважав, що посилання позивача на його реєстрацію місця проживання за адресою об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_2 , з урахуванням того, що ним не оспорюється право власності відповідача на об`єкт нерухомого майна останнього, що зареєстрований за такою ж адресою, не є достатньою підставою для задоволення позову, адже, як встановлено судом, позивач проживає у іншому житловому будинку і ним фактично оспорюється питання присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна (новозбудованому ним житловому будинку), вирішення якого належить до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради.

З проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 вбачається, що його виготовлено на підставі договору 22 серпня 2013 року, дозвіл на розробку цього проекту надано рішенням Камінь-Каширської міської ради від 26 лютого 2009 року № 36/54, і як у заяві про надання дозволу на складання проекту землеустрою, так і у зазначеному рішенні міської ради відсутня адреса місця розташування земельної ділянки у частині зазначення порядкового номера, вказано лише: АДРЕСА_2 .

При цьому, відповідачу ОСОБА_2 рішенням Камінь-Каширської міської ради № 47/19 від 21 грудня 2009 року було надано дозвіл на розробку містобудівного обґрунтування будівництва житлового будинку у АДРЕСА_2 , а рішенням цієї ради від 20 травня 2010 року № 51/39 за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 внесено зміни у зазначене рішення міської ради, та замінено слова АДРЕСА_3 .

Рішення № 53 про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , виконавчим комітетом Камінь-Каширської міської ради було прийняте 09 липня 2020 року, тобто пізніше, ніж таку адресу присвоєно введеному в експлуатацію об`єкту нерухомого майна ОСОБА_2 . На час прийняття виконкомом міської ради рішення № 53 від 09 липня 2020 року набув чинності Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна.

У відповідності до п. 10 цього Порядку адреса об`єкту будівництва (крім реквізиту, визначеного абзацом десятим пункту 3 цього Порядку) присвоюється за вибором замовника будівництва: 1) у порядку, визначеному пунктами 11-13 цього Порядку, під час надання будівельного паспорта забудови земельної ділянки або містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки; 2) у порядку, визначеному пунктами 28-34 цього Порядку, після отримання права на виконання будівельних робіт; 3) у порядку, визначеному пунктами 28-34 цього Порядку, після прийняття об`єкта в експлуатацію.

Цим же Тимчасовим порядком встановлено і те, що з метою упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна виконавчий комітет міської ради має право приймати рішення про зміну відповідного реквізиту адреси об`єкта нерухомого майна.

Надана позивачем довідка, що видана виконавчим комітетом Камінь-Каширської міської ради від 05 грудня 2019 року № 935/2.2-3, про присвоєння житловому будинку ОСОБА_1 юридичної адреси: АДРЕСА_2 , не містить жодних відомостей про те, коли саме та в якому порядку новозбудованому житловому будинку позивача була присвоєна зазначена адреса об`єкта нерухомого майна.

Тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та державної реєстрації, визнання недійсним та скасування оскаржуваного свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок та відмову у зв`язку з цим у задоволенні позову .

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Встановивши, що передбачені законом підстави для скасування рішення державного реєстратора та державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок на ім`я відповідача ОСОБА_2 з зазначенням адреси об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_1 , відсутні, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки спростовуються наведеними висновками суду та встановленими у справі обставинами.

Покликання позивача в апеляційній скарзі на невідповідність рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення ним норм матеріального права, не спростовують правильних висновків суду, а є його власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: