Справа № 168/764/20
Провадження № 2/168/18/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року смт Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Назарука О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Таксюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любохинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Романік О.О. 17 листопада 2020 року звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . За життя мати позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , не оформляла своїх спадкових прав на вказане нерухоме майно після смерті батька заявника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняв позивач як син і спадкоємець першої черги за законом шляхом вступу в управління, володіння та нагляду за спадковим майном спадкодавця, факт прийняття якої підтверджується довідкою сільської ради. Заповіт від імені ОСОБА_5 виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався.

Адвокат стверджує, що позивач як син спадкодавця, прийняв спадщину за законом шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом термін.

Наголошує, що через відсутність правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом.

Зазначає, що при зверненні до державного нотаріуса Старовижівської державної нотаріальної контори Волинської області з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Тому, через неможливість оформити свої спадкові права в позасудовому порядку позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

З огляду на наведене, представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак від позивача ОСОБА_1 надійшла до суду заява, в якій просить суд справу розглянути без його участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, буд-яких заяв до суду не подавав. Раніше до суду направлялась заява з проханням розглядати справу за відсутності представника сільської ради. Позов підтримують.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подали до суду заяви про визнання права власності, з проханням позов задовільнити та розглядати справу за їх відсутності.

Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно частини 1 статті 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні.

У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 17 листопада 2020 року було частково задоволено клопотання ОСОБА_2 та залучено його в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів і відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року було частково задоволено клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та залучено їх в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, підготовче зсідання було закрито та призначено судовий розгляд справи по суті.

06 січня 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

14 січня 2021 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року судове засідання у справі було відкладено у зв`язку з ненадходженням запитуваної інформації від Служби у справах дітей Старовижівської РДА.

Ухвалою суду від 18 березня 2021 року у зв`язку з поданими клопотаннями позивачем та третіми особами про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомлення з матеріалами справи, судове засідання було відкладено.

Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи №116/2020, заведеної після смерті ОСОБА_5 , встановлені наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.12.2002 а/з №42) (а.с.14), до складу якої входить житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_5 виконкомом Любохинської сільської ради не посвідчувався. (а.с.45)

Позивач є сином спадкодавця, що підтверджено рішенням суду від 02 вересня 2020 року, яким встановлено факт батьківства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_1 (а.с.18-19). Являється спадкоємцем першої черги за законом.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 відповідно до статті 1269 ЦК України прийняв син померлого ОСОБА_1 , шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у передбачений законом термін. (а.с.41а)

Як встановлено судом, батько позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа на його ім`я була заведена 15 жовтня 2020 року. (а.с.20) що стверджується також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.44а)

Мати позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15) Отже, пережилого подружжя немає.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його діти, які прийняли спадщину шляхом вступу в управління, володіння та нагляд за майном: (а.с.121-123)

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.9)

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 відмовився від належної йому частки на користь брата (позивача) (а.с.48)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 є позивачем по даній справі.

Іншими спадкоємцями що мають право на обов`язкову частку на спадкове майно за законом, крім позивача є його племінники діти покійного брата позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , які прийняли спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини: (а.с.159)

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за яким згідно виписки №902 від 12 листопада 2020 року з погосподарської книги №6 за 2020 рік по особовому рахунку № НОМЕР_2 числиться домогосподарство житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . (а.с.60)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 який зареєстрований в спадковому будинку за адресою АДРЕСА_1 з 05 квітня 2006 року. (а.с.67)

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а.с.86)

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , який зареєстрований в спадковому будинку за адресою АДРЕСА_1 з 28 лютого 2011 року. (а.с.74)

Таким чином, судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину та не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова. (а.с.21)

Довідкою виконавчого комітету сільської ради підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_5 на момент смерті був зареєстрований і проживав в житловому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 одна. (а.с.45)

Відповідно довідки №563 від 07 липня 2020 року виданої Любохинською сільською радою, головою господарства АДРЕСА_1 , згідно запису в по господарській книзі №10 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 була ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14 після смерті якої спадкоємцем за законом став син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого відкрилась спадщина на вищезазначене нерухоме майно. Разом із ним проживала дружина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_15 . Після смерті ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_16 головою вище вказаного господарства стала ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (а.с.17)

Витягом №739 від 20 серпня 2020 року з погосподарської книги №6 за 1977-1979 роки по Любохинівській сільській раді Старовижівського району Волинської області по особовому рахунку № НОМЕР_4 доводиться, що будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 (а.с.16).

Позивачем виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.22-28).

Копією спадкової справи № 116/2020 до майна померлої ОСОБА_5 Старовижівської державної нотаріальної контори Волинської області стверджується, що на підставі заяви позивача від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав особисто ОСОБА_10 , спадщину після якої він прийняв, але не оформив спадкових прав і яку позивач прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлені законом строки.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Матеріалами справи встановлено, що позивач набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування.

В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно із частиною 1статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Так, відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Статтями 1269, 1270 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як передбачає частина 1 статті 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

ЦПК України встановлено наступне:

- відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- згідно статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

- у відповідності до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

- статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

- відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

- відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 4 статті 206 ЦПК України). Визнання представником відповідача пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання ним позову у даній справі.

З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_5 ; він у передбачений законом спосіб прийняв дану спадщину; інші спадкоємці підтримали заяву позивача і не заперечили проти її задоволення щодо вказаного нерухомого майна; до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_5 входить зазначений житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, однак право власності на такий не було зареєстровано у встановленому законом порядку, внаслідок чого відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане майно, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав, як визнання за нею права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом.

З огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та необхідність визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який залишився після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виходячи з вимог статті 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним, так як про це зазначено в позовній заяві.

Керуючись ст.ст.392, 1216-1218, 1223, 1268-1270 ЦК України,

ст.ст.10-13, 60, 76-81, 89, 141, 206, 229, 247, 258, 259, 352-355, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Любохинської сільської ради Старовижівського району Волинської області (, місце знаходження: вул. Центральна, 65 с. Любохини 44412 Старовижівський р-н Волинська обл.) треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування на законом - задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Назарук