Справа № 452/2513/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"01" вересня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

з участю секретаря Страхоцької Т.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі Львівської області у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 12 грудня 1996 року ОСОБА_1 був виданий державний акт ІІІ-ЛВ №094234, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності за №17. Вказаний державний акт підтверджує його право власності на земельні ділянку площею 0,51 га на території с. Сусолів Сусолівської сільської ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

У державному акті зазначено дві земельні ділянки площею 0,4334 га та 0,761 га цільове призначення яких обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

На виконання вказаного була розроблена технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у 2020 році та дані внесені до Державного земельного кадастру. У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-021, виданого 06 січня 2021 року зазначається, що земельній ділянці площею 0,0761 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області присвоєно кадастровий номер :16:000:1965.

Проте, у вказаному витязі відсутні дані про власника та правовстановлюючий документ.

Відповідно до додатку №47 Порядку ведення державного земельного кадастру затверджено постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року за №1051 передбачено, що у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку обов`язково мають бути зазначені відомості про право власності зокрема інформація про власника, прізвище ім`я, по батькові, документ, який є підставою для виникнення права та документ, що посвідчує право.

З урахуванням вищевикладеного та у зв`язку із відсутністю у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку інформації про власника та даних про документ який посвідчує право на земельні ділянки Позивач позбавлений можливостей зареєструвати право власності на вищевказану ділянку.

При зверненні до Самбірського відділу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, щодо внесення інформації про документ, який посвідчує право власності на вищевказану земельну ділянку та її власника було роз`яснено, в них відсутні технічна можливість внесення змін до Державного земельного кадастру та у зв`язку з тим, що з 01 січня 2013 року діє Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині реєстрації речових прав на земельні ділянки припинилися. Функції реєстрації права власності на земельні ділянки перейшли до територіальних органів Укрдержреєстру.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держану реєстрацію речових прав здійснюють державні реєстратори.

Проте, в даному випадку державний реєстратор відмовив у реєстрації права власності, через відсутність повних даних про земельну ділянку у даних ДЗК і органи Держземкадастру відмовили у внесенні даних про власника земельної ділянки так і внесенні даних до ДЗК щодо власника та правовстановлюючого документа. Враховуючи це, визнання права власності на земельну ділянку в позасудосудовому порядку неможливо.

Реєстрація права власності на вказану земельну ділянку відбулася в 1996 році, тобто ще до дії Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року N 1952-IV та Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року N 3613-VI.

До 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалася у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року N 3613-VI, є дійсними. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Вважає, що його право власності на земельну ділянку кадастровий номер :16:000:1965 виникло у встановленому законом порядку та підтверджується на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ІІІ-ЛВ №094234, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 12 грудня 1996 року за №17. Вказане також підтверджується на підставі листа відділу у Самбірському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 20 травня 2021 року.

До 01 січня 2013 року мала бути створена єдина інформаційна система Державного земельного кадастру, внесення до неї відомостей про межі адміністративно-територіальних одиниць, перенесення до неї записів про державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень (обтяжень) у їх використанні, зареєстрованих у Державному реєстрі земель.

Відповідно до ч.9 ст. 29 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року N 3613-VI відомості про речові права на земельні ділянки, що виникли до 1 січня 2013 року, вносяться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до Державного земельного кадастру із Державного реєстру земель та документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів ('реєстрації) таких документів. І відповідно мали перенести дані і про власника і про правовстановлюючий документ.

На сьогоднішній день відповідно Порядку ведення Державного земельного кадастру до Державного земельного кадастру вноситься інформація про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 29 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року N 1952-IV, встановлюються особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, речові права на які набуто до 1 січня 2013 року. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі.

Відповідно до частини десятої статті 79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер відсутні дані про власника та посилання про правовстановлюючий документ, що свідчить про відсутність даних в ДЗК.

Отже, державний реєстратор не може перенести дані про земельну ділянку зареєстровану до 2013 року до Державного реєстру речових прав та їх обтяжень, без цих даних. Адже, відповідно до ст.24 підставою для відмови в реєстрації є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно витягу із технічної документації про нормативно-грошову оцінку вартість ділянки 2545,88 гривень.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

А тому просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер :16:000:1965, площею 0,0761 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розміщену на території Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просить його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у його відсутності.

Представник відповідача Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнає повністю, не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу у його відсутності.

Представник третьої особиГоловного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоч належно був повідомлений про день та час слухання справи, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності.

Суд, розглянувши справу в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :16:000:1965, площею 0,0761 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розміщеної на території Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області.

На рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя