ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2846/21 Номер провадження 22-ц/814/1742/21Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

секретар: Яковенко В.С.

за участю представника відповідача - Масло О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Завод «Лтава» (далі - ПРАТ «Завод «Лтава»), третя особа: ОСОБА_2 , про збільшення встановленого розміру відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року позивач звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він 28 червня 1978 року потрапив у ДТП з вини водія, що знаходився в трудових відносинах з ПАТ «Завод Лтава» та отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до ампутації кульші верхньої треті гомілки? внаслідок чого, за висновком МСЕК, ОСОБА_1 визнаний інвалідом 3 групи безстроково із 100% втратою професійної працездатності.

Рішеннями Октябрського районного суду м. Полтави від 17.11.2005 року та від 18.11.2008 року на користь ОСОБА_1 було стягнуто з відповідача шкоду у розмірі 1379,09грн щомісячної заробітної плати слюсара - моториста 3-го розряду, довічно, до збільшення розміру заробітної плати по цій професії. В подальшому, рішеннями судів розмір щомісячних виплат збільшувався, здійснювалося стягнення шкоди.

Зазначає, що, починаючи з листопада 2017 року по березень 2021 року відповідач ПРАТ «ЗАВОД «ЛТАВА» сплачував позивачу щомісячно 4044,83грн, при цьому ОСОБА_1 вважає, що вказана сума є заниженою, оскільки заробітна плата по професії слюсара - моториста значно зросла. Відтак, він звертався до відповідача з проханням збільшити йому заробітну плату відповідно до середньомісячного заробітку на даний час слюсаря з ремонту автомобілів (моториста) III розряду. Проте, йому було відмовлено у зв`язку з тим, що по штатному розкладу ПРАТ «ЗАВОД »ЛТАВА» на даний час не має таких спеціалістів.

Вказує, що, у подальшому, у зв`язку з наведеними обставинами, представником позивача було направлено адвокатський запит до Комунального автотранспортного підприємства 1628 з метою отримання інформації щодо розміру середньомісячного заробітку слюсаря з ремонту автомобілів (моториста) III розряду на даний час.

Відповідно до довідки КАТП 1628, заробітна плата слюсаря з ремонту автомобілів (моториста) III розряду, згідно із штатним розкладом була б: 2018 рік - 4937,54грн, що складає різницю виплаченої попередньої заробітної плати 892,71грн/щомісячно (4937,54грн - 4044,83грн), відповідно, за рік - 10712,52грн (892,71 грн. х 12 міс); 2019 рік - 6461,94грн, що складає різницю виплаченої попередньої заробітної плати 2417,11грн/щомісячно (6461,94грн - 4044,83грн), що складає за рік 29005,32грн (2417,11грн х 12 міс. ); 2020 рік - 8484,95грн, що складає різницю виплаченої попередньої заробітної плати 4440,12грн/щомісячно (8484,95грн - 4044,83грн ), відповідно, за рік - 53281.44грн (4440,12грн х 12 міс.); 2021 рік - 9163,09грн, що складає різницю виплаченої попередньої заробітної плати 5118,26грн/щомісячно (9163,09грн - 4044,83грн), що складає за рік 15354.78грн (5118,26грн х 3 міс.).

З урахуванням наведеного прохав: - стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД «ЛТАВА» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, недоплачені щомісячні суми втраченого заробітку за період з 01 січня 2018 року по квітень 2021 року в розмірі 108354,06 гривень; - стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД «ЛТАВА» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, щомісячно по 9163,09грн, починаючи з 01 квітня 2021 року; - вирішити питання судових витрат.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Завод «Лтава», третя особа: ОСОБА_2 про збільшення встановленого розміру відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, неналежне дослідження обставин справи, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з наявних у справі рішень судів вбачається, що розмір щомісячного відшкодування, присуджений до стягнення, пов`язаний та обчислюється, виходячи з розміру середньомісячного заробітку слюсаря з ремонту автомобілів (моториста) ІІІ розряду на час судового розгляду справи, а відтак, на думку апелянта, розмір відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, необхідно обчислювати, виходячи з розміру середньомісячного заробітку слюсаря відповідно до довідки КАТП 1628 про середній заробіток від 16.03.2021 року, яка мається в матеріалах справи.

Зауважує, що з моменту прийняття судом рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, особа має право на його (відшкодування) збільшення у разі підвищення вартості життя, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Зазначає, що фактично у відзиві на позов ПРАТ «Завод «Лтава» визначив для себе бажаний розмір щомісячної компенсації в сумі 7584,06грн, який би він сплачував позивачу щомісячно в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я. Проте, позивач стверджує, що в оскаржуваному судовому рішенні взагалі відсутні будь-які висновки стосовно вказаного.

У наданому суду відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

В обґрунтування доводів посилаються на те, що вказаний у позові перерахунок, як підстава для збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, не передбачена чинним законодавством, і його ніяк не можна назвати індексацією, і тим більше до даних правовідносин не можна застосувати положення ч.ч.1,2 ст.1208 ЦК України.

Зазначають, що індексацію або збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2018 року по квітень 2021 року позивач не отримав з власної вини, а така позовна вимога не ґрунтується на нормах права.

Також, вказують, що позивачем належними та допустимими докази не доведено реальності понесення позивачем витрат на правничу допомогу у визначеному розмірі.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, прохав її відхилити, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення представника відповідача, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як установлено місцевим судом, вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, 28 червня 1978 року в дорожньо-транспортній пригоді з вини водія, що знаходився в трудових відносинах з відповідачем, позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, що потягли ампутацію культі верхньої треті гомілки.

За висновком МСЕК позивач визнаний інвалідом 3 групи безстроково із 100% втратою професійної працездатності (а.с.8-12).

Також, місцевим судом установлено, що рішеннями Октябрського районного суду м. Полтави від 17.11.2005 року та від 18.11.2008 року на користь позивача стягнуто з відповідача шкоду у розмірі 1379,09грн. щомісячно заробітної плати слюсара-моториста 3-го розряду, довічно до збільшення розміру заробітної плати по цій професії.

Зважаючи на зростання заробітної плати за цей час рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11 квітня 2013 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 шкоду в розмірі 22207,95 грн. за період з 01.09.2008 року по 01.03.2013 року, а також стягнуто з ПАТ «Лтава» на користь позивача виплати в розмірі 2380,32 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2013 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.12.2017 року у справі № 554/8568/17, позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Завод «Лтава», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Завод «Лтава» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, за період з 01.01.2015 року по 01.11.2017 року 21211,88грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Завод «Лтава» на користь ОСОБА_1 щомісячно 4044,83грн., починаючи з 01.11.2017 року.

В решті вимог відмовлено за необґрунтованістю (а.с.13-14).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив із того, що заявлений позивачем перерахунок, як підстава для збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, не передбачений чинним законодавством.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, які регулюються статями 1166, 1195, 1208 ЦК України.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1208 ЦК України встановлено, що за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Згідно із положеннями статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, як установлено матеріалами справи, зокрема, Висновком експерта від 25.03.1998року №4, та не заперечується сторонами, до моменту ДТП позивач ОСОБА_1 працював мотористом (а.с.10).

Відповідно до частини першої статті 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової плати від 18 березня 2019 року у справі №311/2467/16-ц (провадження №61-30575св18) зроблено висновок по застосуванню частини першої статті 1195 ЦК України та вказано, що «зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я. Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає також і в тому, що вона не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування буде не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Однак цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування».

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно довідки Комунального атотранспортного підприємства 1628 Полтавської міської ради від 17.03.2021 року №0259, яка була отримана на адвокатський запит ОСОБА_3 від 16.03.2021 року №б/н, заробітна плата слюсаря з ремонту автомобілів (моториста) III розряду, згідноізі штатним розкладом була б: 2018 рік - 4937,54грн; 2019 рік - 6461,94грн; 2020 рік - 8484,95грн; 2021 рік - 9163,09грн (а.с.16).

Так, наведеним вище установлено, що у 2021 році розмір заробітної плати ОСОБА_1 , як слюсаря з ремонту автомобілів (моториста) III розряду, складав би 9163,09грн.

Відтак, у даних правовідносинах підлягають до застосування положення ст.ст. 1197,1208 ЦК України, а саме, оскільки позивачем було втрачено 100% працездатності, а станом на 2021 рік розмір його доходу зріс би до 9163,09грн. у порівнянні зі визначеним до стягнення рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.12.2017 року у справі № 554/8568/17, розміром щомісячних виплат у сумі 4044,83грн, починаючи з 01.11.2017 року, то вимога ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «ЗАВОД`ЛТАВА» на його користь, в рахунок відшкодування шкод,и заподіяної ушкодженням здоров`я, щомісячно по 9163,09грн, починаючи з 01 квітня 2021 року підлягає до задоволення.

Окрім того, позивачем заявлялась вимога про стягнення з ПАТ «ЗАВОД «ЛТАВА» на його користь недоплачених щомісячних сум втраченого заробітку в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я за період з 01 січня 2018 року по квітень 2021 року в розмірі 108354,06 гривень.

Проте, така вимога не містить належного правового обгрунтування, на підставі якого суд міг би прийти до висновку про наявність підстав для задоволення такої вимоги.

Так, частиною першою статті 1208 ЦК України, на яку посилається позивач, визначено, що за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

Проте, вимоги про стягнення індексації щомісячних платежів за період з 01 січня 2018 року по квітень 2021 року, коли, на думку позивача, розмір виплат був меншим ніж визначено законом, ним за заявлялись.

При цьому, з аналізу наведених вище норм закону, колегія суддів приходить до висновку, що в них не передбачено можливості достягнення коштів за минулий період, закон зворотної сили в часі немає.

Так, кошти в сумі 4044,83грн стягувались з відповідача на користь позивача починаючи з 01.11.2017 року на підставі рішення суду, яке є чинним. При цьому, як убачається з довідки Комунального автотранспортного підприємства 1628 Полтавської міської ради від 17.03.2021 року №0259, розмір заробітної плати слюсаря з ремонту автомобілів (моториста) III розряду, згідно із штатним розкладом, змінювався щороку, та позивач не був обмежений у праві на звернення до суду з відповідними позовами, щодо збільшення належних йому виплат кожного року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «ЗАВОД «ЛТАВА» на користь ОСОБА_1 недоплачених щомісячних сум втраченого заробітку в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, за період з 01 січня 2018 року по квітень 2021 року в розмірі 108354,06 гривень.

Згідно ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, за змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, у позовній заяві, ОСОБА_1 ставилось питання про стягнення на його користь 3000 гривень понесених витрат на правничу допомогу.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження понесення таких витрат позивачем, наприклад - договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, квитанції про оплату, тощо, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення відповідних коштів з відповідача на користь ОСОБА_1 .

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2021 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Завод «Лтава», третя особа: ОСОБА_2 , про збільшення встановленого розміру відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД`ЛТАВА» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, щомісячно по 9163,09грн (дев`ять тисяч сто шістдесят три гривні 09коп), починаючи з 01 квітня 2021 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак

Повний текст постанови виготовлено 13.09.2021 року.