Справа № 524/6785/21
Провадження № 2/524/3687/21
07 вересня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді - Кривич Ж.О., при секретарі - Швець Д.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптова компанія «Дарниця», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії, -
Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 серпня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
Позивач та його представник до суду не прибули, поза межами судового засідання представник позивача надав до суду заяву відповідно до якої просить суд розглянути цивільну справу за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило.
Представник відповідача Печерської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подавши письмові пояснення по справі, а саме повідомили, що рішення суду про визнання трудових відносин припиненими, після набрання ним законної сили, є підставою для здійснення уповноваженим державним органом (державним реєстратором) відповідних реєстраційних дій
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, оцінивши зібрані докази по справі за принципами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами законодавства, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як свідчить зміст Статуту ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» в редакції від 30.01.2017р., та витягу з ЄДР засновниками (учасниками) Товариства є громадянин України ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 2 100 000,00 грн. (35% статутного капіталу), громадянка України ОСОБА_3 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 300 000,00 грн. (5% статутного капіталу), громадянка України ОСОБА_4 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 3 600 000,00 грн. (60% статутного капіталу). До 31.01.2017р. засновником (учасником) товариства був громадянин України ОСОБА_2 .
Статтею 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Вищим органом управління є загальні збори учасників товариства, відповідно до ч. 1 ст. 29 вказаного Закону.
Відповідно до п. 8.1. Статуту Товариства, вищим органом управління Товариства є Загальні збори Учасників. Відповідно до п.п. 8.4.4. п. 8.4. Статуту Товариства, до виключної компетенції Загальних зборів Учасників належить утворення і відкликання Виконавчого та інших органів Товариства, що кореспондується з п. 7, 14 ч. 2 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
Відповідно до п.9.1. Статуту Товариства, Виконавчим органом Товариства, що здійснює поточне керівництво діяльністю Товариства, є Дирекція, яка складається з Генерального директора, Виконавчого директора та Фінансового директора, які призначаються Загальними зборами Учасників Товариства. Дирекцію очолює Генеральний директор.
Пунктом 9.4. Статуту Товариства визначені повноваження Генерального директора, які кореспондуються з повноваженнями визначеними ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
Позивач в позовній заяві підтверджує, що з 12.04.2012р. його було призначено на посаду Генерального директора ТОВ «Оптова компанія «Дарниця».
Прийняття позивача на посаду Генерального директора ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» підтверджується також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 21.07.2021 року.
Попри це, як зазначено позивачем, учасники ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодним чином не відреагували на його заяву та проігнорували обов`язок бути присутніми на позачергових зборах в результаті неявки учасників. Як наслідок, його перебування на посаді директора ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» позбавляє права бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та права на вільне обрання місця роботи, вид діяльності, працевлаштуватися на іншу роботу.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється.
Трудові відносини працівників регулюються Кодексом законів про працю України.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
За нормами ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Умови укладення трудового договору передбачені ст. 24 КЗпП України.
Підстави припинення трудового договору передбачені ст. 36 КЗпП України, серед яких, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, що передбачено ст. 38, 39 цього Кодексу.
Передбачений ч. 1 ст. 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні.
На переконання суду, Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо доведення інформації про свої наміри звільнитися з посади Генерального директора товариства за власним бажанням, надіславши засновникам товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свою заяву та повідомлення рекомендованими листами з оголошеною цінністю, відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабміну № 270 від 05.03.2009р.
За змістом положень ст. 38 КЗпП, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчим орган та внести дані зміни до Єдиного державного реєстру.
Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004р. № 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини суд приходить до висновку, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям "приватне життя".
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивачем вжито всіх необхідних заходів, направлених на розірвання трудового договору, однак процедура розірвання трудового договору не виконана не з його вини, тому за вказаних обставин позовна вимога про припинення трудових відносин у зв`язку із звільненням позивача за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України підлягає задоволенню.
Задовольняючи в цій частині позов, суд виходить з того, що права позивача, передбачені КЗпП України, є визначальними та не можуть залежати від реалізації свого обов`язку загальними зборами ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» щодо обрання нового виконавчого орану товариства.
Що стосується вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію змінити відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення з розділу «Прізвище, ім`я та по-батькові, дата обрання осіб, які обираються до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах із третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» відомості про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптова компанія «Дарниця», слід зазначити наступне.
У частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.
Слід зазначити, що в постанові від 24.12.2019 року по справі №758/1861/18 (провадження №61-4911св18) Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції помилково задовольнив вимогу позивача про виключення з ЄДРПОУ запису про директора товариства, оскільки суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру.
Таким чином, рішення суду про визнання трудових відносин припиненими, після набрання ним законної сили, є підставою для здійснення уповноваженим державним органом (державним реєстратором) відповідних реєстраційних дій, передбачених вказаним вище законом, а суд не вправі втручатися в діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру.
Тобто в цій частині позов не підлягає задоволенню.
При цьому суд звертає увагу на те, що у разі необґрунтованої відмови відповідного державного органу у вчиненні реєстраційних дій на підставі рішення суду про визнання трудових відносин припиненими, після набрання ним законної сили, позивач не позбавлений права звернутися до суду у передбаченому законом порядку.
В зв`язку із частковим задоволенням позову із відповідача на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у зв`язку із задоволенням однієї вимоги немайнового характеру, з ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн.
Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 21, 24, 36, 38 КЗпП України, ст. 65 ГК України, ст. 4, 11-13, 81, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», суд-
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптова компанія «Дарниця», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
В інший частині позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.09.2021 року.

Суддя Ж.О. Кривич