Справа №333/3268/20
Провадження № 2/333/252/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.

представника позивача: Димитрашко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2020 р. позивачка звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним.

22.07.2008р. між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ML-200/905/2008 на суму 51 265,00 Швейцарських франків.

Згідно п. 2 частини 1 Кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту є 22.06.2031 р.

Пунктом 1.9.1 Кредитного договору зазначається, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

22.07.2008між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № SR-200/905/2008, за умовами якого поручитель поручається за виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № ML-200/905/2008 від 22.07.2008 р.

Згідно п 4.1 договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання Боргових зобов`язань за Кредитним договором.

З моменту укладення кредитного договору, позичальник ОСОБА_2 належним чином виконував свої зобов`язання щодо погашення щомісячних платежів по кредиту. Проте, починаючи з лютого 2015 р. ОСОБА_2 припинив виконання своїх зобов`язань за кредитним Договором та перестав вносити платежі за ним.

В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, Банк реалізуючи своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, 18.11.2016 р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-200/905/2008 від 22.07.2008 р.

07.12.2016р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя вказана вище позовна заява Банку була повернута позивачу, в зв`язку із не підсудністю позовної заяви вказаному суду.

10.08.2017р. ПАТ «ОТП Банк» було пред`явлено до Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-200/905/2008 від 22.07.2008 р.

01.09.2017 р. ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя було відкрито провадження у справі № 333/4680/17 за вказаною позовною заявою.

Позивач вважає, що вищезазначені дії свідчать про реалізацію кредитором свого права на дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, при цьому вказаний строк слід обраховувати з моменту пред`явлення першої позовної заяви до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя - від 18.11.2016 р.

Позивач зазначає, що якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Таким чином, враховуючи той факт, що кредитором відповідно до п. 1.9.1 Кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України було реалізовано право на дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, шляхом пред`явлення 18.11.2016 р. позовної заяви, строк виконання зобов`язання за кредитним договором відповідно наступив 18.11.2016 р.

В зв`язку з цим, кредитор мав право пред`явити свої вимоги до поручителя на протязі шести місяців з 18.11.2016 p., тобто до 18.05.2017 р.

Оскільки кредитором було пред`явлено позов до поручителя лише 10.08.2017 p., договір поруки слід визнати припиненим.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати припиненою поруку за договором поруки № SR-200/905/2008 від 22.07.2008 p., укладеним між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_1 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2021 р. було відкрито провадження у справі та призначений її розгляд у порядку загального позовного провадження, також встановлений сторонам строк для надання заяв по суті справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача - ПАТ «ОТП БАНК» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Також відповідачем наданий відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає, що підстави для припинення зобов`язань відповідачки як поручителя за вищевказаним договором поруки відсутні, і заявлені позовні вимоги не обґрунтовані.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що позов визнає, просить розглянути справу за його відсутності.

Суд, вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

22.07.2008 р. Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ML-200/905/2008 на суму 51 265,00 Швейцарських франків.

Згідно п. 2 частини 1 Кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту є 22.06.2031 р.

22.07.2008 р. між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № SR-200/905/2008, за умовами якого поручитель поручається за виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № ML-200/905/2008 від 22.07.2008 р..

В період з 15.11.2016 р. по 09.08.2017 р. ПАТ «ОТП Банк» звертався двічі до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , заборгованості по даному кредитному договору (справа №331/7631/16-ц, справа №333/1159/17), провадження по цим справам не були відкриті.

10.08.2017 р. ПАТ «ОТП Банк» повторно звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , заборгованості по даному кредитному договору (справа №333/4680/17). Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2017 р. провадження по справі №333/4680/17 відкрито. В межах даного провадження ОСОБА_1 поданий відзив на позов, в якому викладені заперечення з приводу позовних вимог ПАТ «ОТП Банк», які аналогічні з підставами, викладеними в цьому позову щодо припинення поруки. Наразі справа №333/4680/17 не розглянута.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині першій статті 559 ЦК України (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦПК України, (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зазначено про те, визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 січня 2020 року в справі № 50/311-б, провадження № 12-143гс19), відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10 січня 2017 року відкрито провадження у справі № 520/16545/16-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27 квітня 2018 року зупинено провадження у справі № 520/16545/16-ц до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Таким чином, враховуючи, що на момент подання цього позову (26 березня 2018 року) Київським районним судом міста Одеси розглядалася справа про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором № 0 від 05 грудня 2007 року, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу.

Звернення в суд з окремим позовом про визнання поруки припиненою не є належним способом захисту права в даному випадку, а тому в задоволенні позову необхідно було відмовити.

Проте суди першої та апеляційної інстанцій зазначеного не врахували, внаслідок чого дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду в постанові від 18 серпня 2021року по справі № 522/5075/18

З огляду на вищевказане, суд враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, а також висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20), дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки з 2017 р. відкрите провадження по цивільній справі №333/4680/17 за позовом ПАТ «ОТП Банк» з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по вищевказаному кредитному договору, яка наразі Комунарським районним судом м. Запоріжжя не розглянута, тому ОСОБА_1 має захищати свої права в судовому провадженні №333/4680/17, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу. Звернення в суд з окремим позовом про визнання поруки припиненою не є належним способом захисту права в даному випадку.

Керуючись ст. ст. 10, 82, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 30.09.2021 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова