КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року місто Київ.

Справа 758/10252/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11882/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий Желепа О.В.

суддів Кравець В.А., Шкоріна О.І.

секретар судового засідання Міщенко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року ( у складі судді Захарчук С.С., інформація щодо дати постановлення повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна.

Зазначав, що він є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Крім того, співвласниками зазначеної квартири є - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . У липні 2020 року він дізнався про те, що на належне йому майно накладено арешт. Посилаючись на те, що будь-яких документів щодо накладення арешту на квартиру він не отримував, виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на квартиру знищено зі спливом строку зберігання, просив зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року відмолено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 06.07.2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає його таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що він є особою право власності, якої порушено, внаслідок накладання арешту на майно за виконавчим провадженням, в якому він не є боржником, так як на виконанні у виконавчій службі не перебуває виконавчий документ в рамках якого накладався арешт і з`ясувати на даний час де такий документ неможливо у зв`язку із знищенням матеріалів. Крім того, в Солом`янському районному суді м. Києва у справі №1-835 ОСОБА_1 не є ні засудженим, ні потерпілим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з підстав, наведених в ній та просили задовольнити.

Представник Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову. Станом на 19.03.2021 у Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна, оскільки боржником станом на 19.03.2021 не надано підтвердження виконання рішень, які підлягали виконанню, сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. ОСОБА_1 є боржником у раніше знищених виконавчих провадженнях, які перебували на виконанні в Подільському ВДВС., а тому згідно норм чинного законодавства має право оскаржити дії державного виконавця у порядку, визначеному ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки відмовляючи у задоволенні позову суд допустив порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції з закриттям провадження.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , від 11.01.2001, ОСОБА_1 є власником 1/3 частини вказаної квартири (а.с. 11).

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.09.20 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , накладено арешт (а.с. 13).

Відповідно до листа державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кривошеї Д.С. від 07.09.20 у відділі на виконанні перебувало декілька виконавчих проваджень щодо звернення стягнення коштів з ОСОБА_1 , а саме: виконавче провадження № 12101692 з примусового виконання постанови № 0522630 від 26.01.09, виданої ДАІ Подільського району при УДАІ ГУ МВС України у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 51 грн., виконавче провадження № 21134836 з примусового виконання постанови № 252148 від 04.05.2020 виданої ДАІ Подільського району м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 255 грн., виконавче провадження № 24499423 з примусового виконання постанови № 582508 від 21.11.2010, виданої ВДАІ Подільського району м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 425 грн. Станом на 09.09.2020 інформація про фактичне виконання зазначених виконавчих документів до відділу не надходила, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто (а.с. 14).

Згідно з листом в.о. начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравцової О. від 19.03.21 на примусовому виконанні у відділі перебувало декілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з ОСОБА_1 , а саме: виконавче провадження № 12101692 відкрите на підставі постанови ДАІ Подільського району при УДАІ ГУ МВС України у м. Києві від 26.01.2009 № 0522630 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 51 грн., 10.04.2009 виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження; виконавче провадження № 21134836 відкрите на підставі постанови ДАІ Подільського району м. Києва від 04.05.2010 № 252148 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 255,00 грн. 27.07.2010 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з накладанням арешту на майно боржника. 10.04.2009 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС). Згідно акту державного виконавця боржник працює в ТОВ «Солюшен» за адресою: Рівненська область, м. Гоща, вул. П. Дубова, 15 , що згідно територіального розподілу відноситься до ВДВС Гощанського РУЮ. Постанова про виконавчий збір та витрати не виносилась; виконавче провадження № 24499423 відкрите на підставі постанови ВДАІ Подільського району м. Києва від 21.11.2010 № 582508 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 425,00 грн. 18.02.2011 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з накладанням арешту на майно боржника. 29.12.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС). Згідно акту державного виконавця боржник працює в ТОВ «Солюшен» за адресою: Рівненська область, м. Гоща, вул. П. Дубова, 15 , що згідно територіального розподілу відноситься до ВДВС Гощанського РУЮ. Постанова про виконавчий збір та витрати не виносилась.

Станом на 19.03.2021 у Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна, оскільки боржником станом на 19.03.2021 не надано підтвердження виконання рішень, які підлягали виконанню, сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (а.с. 21-22).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, а саме - боржником, в межах якого було накладено арешт на належну йому частину квартири, а тому згідно норм чинного законодавства він має право оскаржити дії державного виконавця у порядку, визначеному ЦПК України.

Районний суд встановивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, не врахував того, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції помилково розглянув справу по суті та не врахував того, що арешт накладено на майно ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, а отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, такого ж висновку дійшов ВС у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №369/3757/20.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19),

у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) та у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882 св 21)

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст. 255 цього Кодексу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню апеляційним судом із закриттям провадження в даній цивільній справі.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заявник не позбавлений права звернутися до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 377, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2021 року.

Судді: О.В. Желепа

В.А. Кравець

О.І. Шкоріна