Єдиний унікальний номер судової справи: 484/2513/20
Провадження № 22ц/812/1764/21 Доповідач в апеляційній інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

27 вересня 2021 року м. Миколаїв справа № 484/2513/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

без участі учасників справи належно повідомлених про день, час і місце судового засідання,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких») на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2021 року, постановлене під головуванням судді Мельничука О.В., у приміщенні суду у місті Первомайськ о 10 годині 55 хвилині (повний текст складено 23 липня 2021 року), по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про визнання неукладеним договору оренди земельної частки(паю),

встановив:

05 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.

05 квітня 2021 року позивачем було подано заяву про зміну підстав позову.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2016 року за нею визнано право на земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектара на землях, що перебували у колективній власності КСП «Світанок», в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, посвідченого сертифікатом серії СК №0035589, виданого Первомайською районною державною адміністрацією 27 червня 1996 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначена земельна частка (пай) перебуває в оренді у відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2007 року, який було укладено між ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності серії ВВА 650823 реєстраційний №11312 від 26 грудня 2003 року, та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрованого у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Кам`янобалківської сільської ради за №636 23 квітня 2007 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 на момент укладення договору оренди помер, а тому договір оренди земельної ділянки суперечить положенням статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач остаточно просила визнати неукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 01 січня 2007 року, укладений між ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та ОСОБА_2 .

У відзиві на позовну заяву ТОВ «Агрофірма Корнацьких», заперечуючи проти позову, посилалось на безпідставність позовних вимог.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано неукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 01 січня 2007 року, укладений між ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та ОСОБА_2 .

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 840, 80 грн. витрат по сплаті судового збору.

Суд керувався тим, що у момент вчинення спірного правочину ОСОБА_2 помер, а тому не міг бути стороною договору. Враховуючи відсутність волевиявлення на укладення договору оренди земельної частки (паю), зазначений позивачем спосіб захисту права суд вважав ефективним, а тому визнав договір неукладеним.

У серпні 2021 року ТОВ «Агрофірма Корнацьких» подало до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не дослідив, чи вірно позивачем обрано спосіб захисту своїх прав, а також посилався на те, що позивач мала право на отримання орендної плати лише з 08 квітня 2020 року, тобто з моменту державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подала.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектара на землях, що перебували у колективній власності КСП «Світанок», в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, посвідченого сертифікатом серії СК №0035589, виданого Первомайською районною державною адміністрацією 27 червня 1996 року.

Зазначену земельну частку (пай) успадкувала за заповітом ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 01 листопада 2016 року.

На підставі договору оренди земельної частки (паю) від 01 січня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності серії ВВА 650823 реєстраційний №11312 від 26 грудня 2003 року, та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрованого у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Кам`янобалківської сільської ради за №636 23 квітня 2007 року, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» орендував зазначений предмет оренди.

Згідно копій Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 березня 2020 року та 14 квітня 2020 року ОСОБА_1 є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:1348, :01:000:1349; :01:000:1347, :01:000:1346.

Вказані земельні ділянки знаходяться у користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

У статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно із частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення».

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд встановив, що ОСОБА_2 помер у 2004 році, а тому не міг у 2007 році вчинити (підписати) оспорюваний договір оренди земельної частки (паю).

Враховуючи наведене, спірний договір оренди земельної частки (паю) ділянки від 01 січня 2007 року є неукладеним, тому у задоволенні позову про визнання його неукладеним слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

При цьому, за наявності для того підстав позивач не позбавлена права заявити вимогу про усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом пред`явлення вимоги про повернення земельної ділянки або скасування державної реєстрації речового права. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96)).

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального права.

При цьому посилання на те, що позивач має право на отримання орендної плати лише з моменту державної реєстрації права власності на земельні ділянки, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки такі вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування або зміни судового рішення; у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Тому судові витрати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на сплату судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 261 грн. 21 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 367, 374,376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2021 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про визнання неукладеним договору оренди земельної частки(паю) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» судовий збір у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 261 (одну тисячу двісті шістдесят одна) грн. 21 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складено 27 вересня 2021 року.