Дата документу 21.09.2021 Справа № 310/7810/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/7810/19 Головуючий у 1 інстанції Прінь І.П.
Провадження №22ц/807/3078/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2021 року по справі за позовом Бердянської міської ради до державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч Вікторії Олегівни, ОСОБА_1 , третя особа: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, про визнання протиправним та скасування рішення, припинення речового права на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року Бердянська міська рада звернулася до суду з позовом до державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В.О. про визнання протиправним та скасування рішення, відновлення становища, яке існувало до порушення права.

В обґрунтування позову зазначали, що на підставі рішення державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В.О. від 24 червня 2019 року № 47475508 було здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - 1/5 частину житлового будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: житлової прибудови літ. "А-1" загальною площею 15,13 кв.м., житловою площею 9.65 кв.м.; сараю літ. "Б" загальною площею 4.0 кв.м.; вбиральні літ "В"; воріт з хвірткою № 1; водопровідної колонки літ. "1"; паркану № 2, № 3, № 4; гаражу літ. "Г" загальною площею 18.24 кв.м. Реєстрація права власності здійснена на підставі договору дарування №4047 від 12 липня 1973 року.

Бердянська міська рада зазначила, що під час здійснення вказаних реєстраційних дій державним реєстратором було порушено вимоги п.2 та п.3 ч.3 ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме не було перевірено документ на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та наявність підстав для проведення цієї реєстрації, не було здійснено запит про надання інформації стосовно наданого документа, який в даному випадку є обов`язковим У зв`язку з чим, державним реєстратором було здійснено реєстрацію права власності на підставі погашеного правовстановлюючого документу.

При цьому, 06 жовтня 1989 року, виконавчим комітетом Бердянської міської ради народних депутатів прийнято рішення № 414 «Про ліквідацію наслідків стихійного лиха», яке відбулось у вересні 1989 року. Згідно п. 5 вказаного рішення зобов`язано бюро технічної інвентаризації погасити правові документи на зруйновані дома та дома, які підлягають відновленню, власники яких отримали державну квартиру, а володільцям цих домів в місячний строк здійснити знесення вказаних домобудувань. В додатку №1 до вказаного рішення визначено перелік громадян, яким вирішено надати житлову площу у зв`язку із стихійним лихом. Одночасно комісією запропоновано погасити правовстановлюючі документи на домобудування, а земельні ділянки використати за призначенням.

28 березня 2002 року виконавчим комітетом Бердянської міської ради прийнято рішення №232, яким вирішено Бердянському комунальному підприємству з технічної інвентаризації погасити правовстановлюючі документи на домобудування АДРЕСА_2 частини якого належать ОСОБА_3 , 1/5 частина ОСОБА_4 , 2/5 частини ОСОБА_5

19 квітня 2006 року КПТІ БМР письмово повідомило ОСОБА_6 (дівоче прізвище - ОСОБА_7 ), яка являється рідною сестрою ОСОБА_1 , що на виконання рішення виконкому БМР від 28 березня 2002 року №232 «Щодо погашення правовстановлюючих документів на домобудування» правовстановлюючі документи на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_3 погашені.

Рішення виконкому Бердянської міської ради від 28 березня 2002 року №232 було оскаржено ОСОБА_6 у судовому порядку. ОСОБА_1 у справі виступала в якості третьої особи, а тому про всі судові рішення у цій справі їй було відомо. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року по справі № 2а-13/2011 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 липня 2014 року, по справі К/800/23970/13 рішення виконкому від 28 березня 2002 року № 232 визнано законним та таким, що не підлягає скасуванню. Дії виконкому Бердянської міської ради та Комунального підприємства технічної інвентаризації Бердянської міської ради по погашенню правовстановлюючих документів на вищезазначений житловий будинок були визнані такими, що відповідають законодавству.

Отже, державний реєстратор Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В.О., приймаючи рішенням № 47475508 від 24 червня 2019 року, незаконно зареєструвала право власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - 1/5 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та за відсутності будь-яких законних на те підстав, чим порушила права Бердянської міської ради Запорізької області як власника земельної ділянки, на якій розміщено самовільно збудований об`єкт нерухомого майна.

У березні 2020 року Бердянська міська рада звернулася до суду із клопотанням про залучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості співвідповідача.

З урахування заяви про збільшення позовних вимог, Бердянська міська рада просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В.О. №47475508 від 24 червня 2019 року, яким було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна 1/5 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлова прибудова літ «А-1»», загальною площею 15,13 кв.м., житловою площею 9,65 кв.м.; сарай літ «Б» загальною площею 4,0 кв.м.; вбиральня літ «В»; ворота з хвірткою №1; водопровідна колонка літ «І»; паркан №2, №3, №4; гараж літ. «Г» загальною площею 18,24 кв.м.;

припинити речове право ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна 1/5 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлова прибудова літ «А-1»», загальною площею 15,13 кв.м., житловою площею 9,65 кв.м.; сарай літ «Б» загальною площею 4,0 кв.м.; вбиральня літ «В»; ворота з хвірткою №1; водопровідна колонка літ «І»; паркан №2, №3, №4; гараж літ. «Г» загальною площею 18,24 кв.м., яке виникло на підставі рішення державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В.О. №47475508 від 24 червня 2019 року (номер запису про право власності 32112965);

стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В.О. №47475508 від 24 червня 2019 року, яким було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна 1/5 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлова прибудова літ «А-1»», загальною площею 15,13 кв.м., житловою площею 9,65 кв.м.; сарай літ «Б» загальною площею 4,0 кв.м.; вбиральня літ «В»; ворота з хвірткою №1; водопровідна колонка літ «І»; паркан №2, №3, №4; гараж літ. «Г» загальною площею 18,24 кв.м., та припинено речове право ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна 1/5 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлова прибудова літ «А-1»», загальною площею 15,13 кв.м., житловою площею 9,65 кв.м.; сарай літ «Б» загальною площею 4,0 кв.м.; вбиральня літ «В»; ворота з хвірткою №1; водопровідна колонка літ «І»; паркан №2, №3, №4; гараж літ. «Г» загальною площею 18,24 кв.м., яке виникло на підставі рішення державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В.О. №47475508 від 24 червня 2019 року (номер запису про право власності 32112965).

Судові витрати у сумі 2011,50 грн. стягнуто на користь Бердянської міської ради з Запорізької районної державної адміністрації за рахунок бюджетних асигнувань.

Судові витрати, сплачені Бердянською міською радою у сумі 2011,50 грн. компенсовано позивачу за рахунок держави.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державним реєстратором Ткаліч В.О. не було виконано приписи пункту 3 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV ( у редакції, яка була чинною на час прийняття спірного рішення), якою встановлено обов`язок державного реєстратора здійснити запит до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, з метою отримання інформації (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідної для такої реєстрації. Тобто спірне рішення про державну реєстрацію прав було прийнято державним реєстратором незаконно, в супереч вимогам частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV, оскільки подані заявником документи не давали державному реєстратору змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав заявника на нерухоме майно. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його невідповідність вимогам законності та обґрунтованості, ухвалення при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2021 року і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 зазначає, що Бердянською міською радою не доведено порушення своїх прав землевласника державною реєстрацією права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований на цій земельній ділянці, за захистом яких позивач звернувся до суду. Вважає, що лише перебування земельної ділянки в комунальній власності не може свідчити про однозначне порушення прав територіальної громади будь-якою реєстраційною дією щодо права власності на розміщене на ній на нерухоме майно.

Земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок, державну реєстрацію якого просила скасувати Бердянська міська рада, перебуває в безстроковому постійному користуванні ОСОБА_1 . Зазначений факт підтверджується наявними у матеріалах справи доказами: протоколом 36 засідання виконавчого комітету Осипенківської (на той час назва м Бердянська) міської ради депутатів трудящихся від 22.12.1952 року; рішенням виконкому Осипенківської міської ради депутатів трудящихся №359 ви 22 червня 1953 року «про дачу дозволу міському БТІ на реєстрацію документів на прав: користування присадибними земельними ділянками в кварталі №113»; «Генеральним планом» на бланку за формою №1, затвердженого НКК.Х (Міністерство регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України), з відміткою на зворотній стороні про реєстрацію права постійного безстрокового користування земельною ділянкою за ОСОБА_1 ; реєстровою книгою №7 «Для реєстрації документів на право користуванні земельними ділянками»; додатковою книгою до Реєстрової книги №9 «Для реєстрації документів на прав користування земельними ділянками»; відповіддю КП БТІ від 17 серпня 2017 року №370; «Архівною Довідкою» від 15 травня 2017 року вих. № 1168/01-17 Запорізького Обласного Державного нотаріального архіву. Отже, позивач розпорядився своїм право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 ще в 1950-х роках, передавши її в безстрокове користування власникам житлового будинку по АДРЕСА_1 , а у останніх виникло право постійного безстрокового користування земельною ділянкою відповідно до вимог чинного той час законодавства. В подальшому, у зв`язку з набуттям ОСОБА_1 права власності на 1/5 частину спірного житлового будинку на підставі договору дарування, 15 листопада 1973 року за ОСОБА_1 було реєстровано право безстрокового користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . При цьому, право постійного користування вказаною земельною ділянкою відповідно до чинного законодавства у ОСОБА_1 не припинилось.

Скаржниця також зазначає, що висновки суду першої інстанції про погашення права власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 12 липня 1973 року на 1/5 частину житлового буднку по АДРЕСА_1 не відповідають обставинам справи. Так, згідно відповіді КП БТІ від 22 серпня 2017 року №376 погашення правовстановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_1 до реєстрової книги №13 та додаткової реєстрової книги не вносилась, тобто фактично погашення не відбулося. Досліджена в судовому засіданні інвентаризаційна справа №543 на спірний житловий будинок не містить рішення №232 виконавчого комітету Бердянської міської ради від 28.03.2002 року «Про погашення правоустановчих документів», так само відсутнє посилання на вказане рішення в описі документів, які містяться в інвентаризаційні справі. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи остання інвентаризація житлового будинку по АДРЕСА_1 проводилася в 1986 році після капітального ремонту житлового будинку, коли відновна вартість житлового будинку була вище дійсної вартості більше ніж в 2 рази. Отже, інвентаризаційна справа не містить жодного документу, який би свідчив про зруйнування житлового будинку по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 також посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки висновки, наведені у рішеннях, прийнятих під час розгляду справ № 2і-13/2011 та 310/6072/16 не є обов`язковими для суду відповідно до приписів ч. 7 ст. 82 з тих підстав, що судами не досліджувалися зазначені нею при розгляді цієї справи документи.

У відзиві на апеляційну скаргу Бердянська міська рада зазначає, що при ухваленні рішення судом були встановлені фактичні обставини, повно з`ясовано обставини справи, не було допущено порушенням норм процесуального права та вірно застосовано норми матеріального права, тому немає жодних підстав вважати, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Посилання скаржниці щодо недоведеності Бердянською міською радою порушення своїх прав землевласника державною реєстрацією права власності на житловий будинок, вважають безпідставними, оскільки згідно інформаційної довідки з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25.08.2021р. земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є комунальною власністю. Також, підтвердженням того, що вищезазначена земельна ділянка є власністю Бердянської міської ради є Постанова Верховного Суду від 05 серпня 2020 року по справі № 310/6072/16-ц у якій чітко встановлено, що земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є власністю саме Бердянської міської ради.

Також, Бердянська міська рада посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 10 липня 2014 року по справі К/800/23970/13, якою було залишено без змін постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року в адміністративній справі № 2а-13/2011 за позовом ОСОБА_8 до виконавчого комітету Бердянської міської ради, Комунального підприємства Бердянської міської ради, третя особа - ТОВ «Бердянськбудтрест» про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, визнання протиправними дій підприємства з технічної інвентаризації та зобов`язання вчинити певні дії. Предметом даного позову було рішення виконкому Бердянської міської ради №232 від 28 березня 2002 року. У вказаних судових рішеннях судді апеляційної і касаційної інстанції дійшли висновку, що вказане рішення було прийнято у відповідності до норм чинного на той час законодавства.

На підставі прийнятого виконкомом рішення від 28.03.2002р. № 232, реєстратор БТІ закрив розділ Реєстру права та реєстраційну справу на домобудування АДРЕСА_1 , тобто погасив правовстановчі документи на вказане домобудування.

Доказом того, що правовстановчі документи на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 погашені є матеріали інвентаризаційної справи №543 на вказане домоволодіння, яка була досліджена на судовому засіданні. На сьогоднішній день рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів від 06 жовтня 1989 року № 414 «Про ліквідацію наслідків стихійного лиха» та рішення виконавчим комітетом Бердянської міської ради від 28.03.2002р.№ 232 «Про погашення правоустановчих документів на домобудування» є чинними та не скасованими, дії комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради щодо погашення є такими, що були прийняті відповідно до закону (справа К/800/23970/13), 1/5 частину житлового будинку було зруйновано, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було надано відповідну квартиру, а права постійного користування вищезазначену земельною ділянку у скаржниці взагалі відсутнє та не підтверджено ніякими доказами. При цьому, відповідно до ст. 92 ЗК Української РСР (що діяв на час знищення будинку) у випадку зруйнування будинку внаслідок стихійного лиха (пожежі тощо) за власником будинку зберігається право користування земельною ділянкою, якщо протягом трьох років він розпочне відбудову будинку, за винятком масивів, де індивідуальне житлове будівництво за проектом планування і забудови міста не передбачено. У цьому разі земельна ділянка надається в місцях, відведених під індивідуальне житлове будівництво.

20 вересня 2021 року від державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В.О, надійшло клопотання про розгляд справи без її участі (т. 3 а.с. 217).

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити її з вищевказаних підстав.

Представники Бердянської міської ради Замета Н.О., ОСОБА_9 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що внаслідок стихійного лиха, що сталося у Бердянську в 1989 році, було знищено ряд будинків, у тому числі і будинок на АДРЕСА_1 , який на той час належав на праві власності: 2/15 частини площею 15,13 кв. м. - ОСОБА_6 , 2/3 частини ОСОБА_3 та 1/5 частина ОСОБА_10 (зараз ОСОБА_1 ).

З матеріалів справи також вбачається, що згідно з рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів від 06 жовтня 1989 року № 414 «Про ліквідацію наслідків стихійного лиха» вирішено забезпечити постраждалих від стихійного лиха житлом у порядку та на умовах, визначених пунктами 1 4 цього рішення; згідно з пунктом 5 цього рішення зобов`язано бюро технічної інвентаризації погасити правовстановлюючі документи на зруйновані будинки та будинки, які підлягають відновленню, але власники яких отримали житло від держави, а володільців таких будинків у місячний строк зобов`язано здійснити їх знесення. У додатку 1 до цього рішення визначено перелік громадян, яким вирішено надати житлову площу у зв`язку зі стихійним лихом, у тому числі мешканцям будинку АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.7).

Відповідно до акта обстеження будинків з господарськими спорудами,

що постраждали внаслідок ливневих вод, від 04 жовтня 1989 року встановлено, що будинок з господарськими спорудами на АДРЕСА_1 зруйновано, він непридатний для проживання (т. 1 а.с.8).

Особи, що мешкали в зазначеному будинку, були внесені до списку осіб,

що потребують поліпшення житлових умов; було зазначено, що після відселення будинок з господарськими будівлями підлягає знесенню.

На підставі рішення міськвиконкому від 17 травня 1990 року, ОСОБА_1 18 травня 1990 року був виданий ордер №627 на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_4 на сім`ю з 4 осіб (т. 1 а.с.223).

Згідно з Актом технічного стану домобудувань від 15 лютого 2002 року комісією по інвентаризації та обстеженню житлових приміщень було встановлено, що на період обстеження домобудування АДРЕСА_1 воно повністю зруйновано і відновленню не підлягає. Комісією запропоновано погасити правовстановлюючі документи на це домоволодіння (т. 1 а.с. 214).

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 28 березня

2002 року вирішено погасити правовстановлюючі документи на будинки з господарськими спорудами, у тому числі на будинок АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 10, 211-217).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2014 року, залишено без змін постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року в адміністративній справі № 2а-13/2011 за позовом ОСОБА_8 до виконавчого комітету Бердянської міської ради, КП Бердянської міської ради, третя особа - ТОВ «Бердянськбудтрест» про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, визнання протиправними дій підприємства з технічної інвентаризації та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.47-48 т.2).

Предметом позову у вищезазначеній справі було рішення виконкому Бердянської міської ради №232 від 28 березня 2002 року. У вказаних судових рішеннях судді апеляційної і касаційної інстанції дійшли висновку, що вказане рішення було прийнято у відповідності до норм чинного на той час законодавства. Також судовими рішеннями встановлено, що реєстратор на підставі вказаного рішення, з відповідними додатками до нього, закрив розділ Реєстру прав та реєстраційну справу на домоволодіння АДРЕСА_1 , тобто погасив правовстановлюючі документи на означене домоволодіння (т. 2 а.с. 47-50).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року в адміністративній справі № 2а-13/2011 та рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року у цивільній справі № 310/10783/15-ц встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 було зруйновано в результаті повені у вересні 1989 року, і саме вказана обставина виключила можливість здійснення його власниками їх прав щодо володіння, користування і розпорядження цим майном, унаслідок чого право власності на будинок на АДРЕСА_1 припинилося через погашення правовстановлюючих документів на зруйновані будинки.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги доводи ОСОБА_1 щодо відсутності рішення реєстратора про погашення правовстановлюючих документів на домоволодіння, співвласником якого була скаржниця, оскільки рішення виконкому Бердянської міської ради №232 від 28 березня 2002 року є чинним.

Також, в матеріалах справи міститься копія Інвентаризаційної справи №543 на домоволодіння АДРЕСА_3 (т. 3 а.с. 69-140), оригінал якої було досліджено в суді першої інстанції.

З вищезазначеної Інвентаризаційної справи №543 на домоволодіння АДРЕСА_3 встановлено, що на сторінках №51-52 міститься копія договору дарування № 4047 від 12 липня 1973 року. На титульному листі якого міститься штамп з написом «ПОГАШЕНО, на підставі р/ исп от 28.03.02р. №232» (т. 3 а.с. 123).

Такий самий штамп міститься в «Справке о принадлежности дома (домовладения) АДРЕСА_1 , зарегистрированого в реестровой книге №13 реестровый №5205 стр.34».

Вказаний правовстановлюючий документ був погашений внаслідок подій, які сталися у 1989 році. Так, внаслідок стихійного лиха, що сталося у Бердянську в 1989 році, було знищено ряд будинків, у тому числі і будинок на АДРЕСА_1 , який на той час належав на праві власності: 2/15 частини площею 15,13 кв.м. - ОСОБА_6 , 2/3 частини ОСОБА_3 та 1/5 частина ОСОБА_10 (зараз ОСОБА_1 ).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду про погашення права власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 12 липня 1973 року на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , спростовуються матеріалами справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що земельна ділянка, на якій знаходився житловий будинок АДРЕСА_1 належить їй на праві постійного користування, також не знайшли свого підтвердження.

Так, за наслідками розгляду справи за позовом Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_6 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва (справа № 310/6072/16-ц), Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 07 червня 2017 року ухвалено рішення про задоволення позову. Зобов`язано ОСОБА_6 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтованою площею 544, 6 кв. м, розташовану на АДРЕСА_1 , шляхом знесення розміщеного на ній нерухомого майна та паркану й повернути земельну ділянку за належністю Бердянській міській раді у придатному для використання стані. Стягнено з ОСОБА_6 на користь Бердянської міської ради судовий збору розмірі 1378 грн.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2017 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 серпня 2020 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня2017 року залишено без змін (т. 2 а.с. 208-212).

При цьому, під час розгляду вищезазначеної справи, судами було встановлено, що відповідно до інформації управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області земельна ділянки на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0544 га перебуває у комунальній власності.

Так, за приписами ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 не брала участь у справах № 2а-13/2011 та № 310/6072/16-ц, тому рішення по цим справам не мають преюдиціального значення для неї. Разом з тим, ОСОБА_1 не спростовано належними та допустимими доказами встановлені вище обставини.

При цьому, посилання ОСОБА_1 на те, що її право постійного користування спірною земельної ділянкою підтверджуються наведеними в апеляційній скарзі документами, не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки не є такими, що підтверджують її право власності на земельну ділянку.

З наданої копії електронної реєстраційної справи №104 на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.114-178) встановлено, що ОСОБА_1 двічі зверталася із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- 04 червня 2019 року (т. 2 а.с. 147) до державного реєстратора Бердянської районної державної адміністрації Красницької С.С.

Рішенням держреєстратора ОСОБА_11 від 10 червня 2019 року заяву було залишено без розгляду у зв`язку з її відкликанням (а.с.153 т.2);

- 20 червня 2019 року (т. 2 а.с. 155) до державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В.О.

24 червня 2019 року державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В.О. прийнято рішення №47475508 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - 1/5 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: житлової прибудови літ. "А-1" загальною площею 15,13 кв.м., житловою площею 9.65 кв.м.; сараю літ. "Б" загальною площею 4.0 кв.м.; вбиральні літ "В"; воріт з хвірткою № 1; водопровідної колонки літ. "1"; паркану № 2, № 3, № 4; гаражу літ. "Г" загальною площею 18.24 кв.м. (т. 1 а.с. 12-16).

До заяви про реєстрацію права власності ОСОБА_1 надала договір дарування №4047 від 12.07.1973 року, за яким обдарована ОСОБА_10 (зараз ОСОБА_1 ) набула право власності на 1/5 частку будинку АДРЕСА_5 (т. 2 а.с. 156-157).

Відповідно до частини 3 статті 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1952-IV) державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

Встановлено, що державному реєстратору для проведення державної реєстрації прав, що виникли до 1 січня 2013 року, ОСОБА_1 було надано договір дарування №4047 від 12 липня 1973 року, а також технічний паспорт на будинок, який був виданий 26 січня 2017 року ОСОБА_6 - сестрі ОСОБА_1 .

Державний реєстратор Ткаліч В.О. не дотрималася вимог, зазначених у пункті 3 частини 3 Закону № 1952-IV, відповідно до яких державний реєстратор повинен був в обов`язковому порядку запитати у КПТІ Бердянської міської ради інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідні для такої реєстрації.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що державним реєстратором Ткаліч В.О. не було виконано приписи пункту 3 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV (в редакції, яка була чинною на час прийняття спірного рішення), якою встановлено обов`язок державного реєстратора здійснити запит до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, з метою отримання інформації (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідної для такої реєстрації.

Вищенаведене свідчить про те, що спірне рішення про державну реєстрацію прав було прийнято державним реєстратором незаконно, в супереч вимогам частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV, оскільки подані заявником документи не давали державному реєстратору змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав заявника на нерухоме майно.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог Бердянської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В.О. №47475508 від 24 червня 2019 року та про припинення речового права ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна 1/5 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Отже, докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції, при цьому доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного аргументи апеляційної скарги не свідчать про наявність правових підстав для скасування рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2021 року, у зв`язку з чим, апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2021 рокуу цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 30 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: