Справа № 212/8276/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дехти Р.В., за участю секретаря судового засідання Колісник К.Е., представника заявника адвоката Новак А.М., представника заінтересованої особи адвоката Колесніченко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , що дії в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

встановив:

15 вересня 2021 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулась із заявою ОСОБА_1 , що дії в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, стосовно ОСОБА_3 , щодо заборони перебування за певною адресою, обмеження спілкування з донькою ОСОБА_2 , заборони наближатися на відстань до 600 метрів до місця проживання ОСОБА_2 та здійснювати розшук ОСОБА_2 .
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала, просила ії задовольнити, послалась на обставини, що зазначенні в заяві про видачу обмежувального припису від 14 вересня 2021 року. Додатково заявник ОСОБА_1 суду пояснила, що 07 серпня 2021 року їі побив чоловік. Після побиття чоловіком пішла жити в іншу квартиру, дитина. В день приходила до доньки, а на ніч йшла ночувати в іншу квартиру. 01 вересня 2021 року також побив чоловік, звернулась до поліції.
В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 заперечував проти заяви, зазначив, що ніякого побиття 07 серпня 2021 року не було, так як о першій годині дня поїхав до військового комісаріату в селище Софіївка, так як йому було потрібно забрати свої речі. В той час, коли було побиття дружини, він знаходився в селищі Софіївка. 01 вересня 2021 року дружина сама на нього напала та він вимушений звернутися до органів національної поліції. На даний час живе в іншій квартирі, бажає спілкуватися з донькою.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є матір`ю заявника ОСОБА_1 . 01 вересня 2021 року приїхала до міста Кривий Ріг з Києва та була свідком обставин, що до доньки приїхала поліція за викликом. Чула крики доньки, коли приїхала поліція то ОСОБА_5 роздягнувся по пояс показував свої тілесні ушкодження.
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон).

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що, згідно Свідоцтва про шлюб, Свідоцтва про народження, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до постанови дізнавача СД ВП №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області Ковтун Р.С. від 12 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження, зазначено, що 07 серпня 2021 року, приблизно о 16 годинні 00 хвилин невстановлена особа в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , нанесла ОСОБА_1 , легкі тілесні ушкодження. В ході досудового розслідування із письмовою заявою про припинення подальшого розгляду справи та закриття кримінального провадження звернулась ОСОБА_1 за фактом спричинення їй легких тілесних ушкоджень. Від проведення будь яких слідчих дій за її участі відмовила.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися 01 вересня 2021 року до органу національної поліції за фактом сімейної сварки.

В судовому засіданні судом встановлено, що сторони по справі повідомили суд, що постанова дізнавача СД ВП №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області Ковтун Р.С. від 12 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження на даний час є чинною та не скасована та сторони по справі не надали судові належних та допустимих доказів, про прийняття рішення органом національної поліції за зверненням від 01 вересня 2021 року.

Отже, матеріалами справи не підтверджено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно існують конфлікті відносини, які часто переростають у сварки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису є не обґрунтованою, відсутні належні та допустимі докази про здійснення домашнього насильства з боку ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Враховуючи наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що відсутні підстави про видачу обмежувального припису, так як заявник належними та допустими доказами не довела, що дійсно існують конфлікті відносини, які часто переростають у сварки.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , що дії в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 23 вересня 2021 року.

Суддя: Р. В. Дехта