Справа № 161/6020/21 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П.
Провадження № 22-ц/802/1275/21 Категорія: 48 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Здрилюк О. І., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою відповідача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 18 грудня 2020 року на території Державного комунального підприємства «Луцьктепло» (далі - ДКП «Луцьктепло») здійснювалися ремонтні роботи, під час яких працівник ДКП «Луцьктепло» ОСОБА_2 , який керував екскаватором, ковшем екскаватора порушив цілісність бетонної стіни подвір`я, внаслідок чого ця стіна впала на належний йому на праві власності транспортний засіб марки Volkswagen, модель Passat В6, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

Позивач вказував, що такими діями відповідач ОСОБА_2 заподіяв йому майнову шкоду, оскільки автомобіль отримав суттєві пошкодження, проте добровільно відшкодувати йому майнову шкоду відповідачі ОСОБА_2 , ДКП «Луцьктепло» відмовилися.

Зазначав, що з метою визначення розміру завданого йому матеріального збитку, він звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр Захід» (далі - ТОВ «Автоцентр Захід») і згідно проведеної експертної оцінки вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 61 925 грн 48 коп. Вартість складання розрахунку ТОВ «Автоцентр Захід» склала 3 100 грн.

10 лютого 2021 року він звернувся до відповідача ДКП «Луцьктепло» з письмовою вимогою про відшкодування йому вказаних сум для ремонту транспортного засобу, однак така в повній мірі була проігнорована. З метою проведення автотоварознавчої експертизи, яку він повторно замовив у Приватного підприємства «АС Експерт» (далі - ПП «АС Експерт»), було запрошено для її проведення представника від ДКП «Луцьктепло», однак останній не з`явився. За проведення ПП «АС Експерт» експертизи ним було сплачено 3 603 грн 81 коп. та згідно висновку судового експерта Стасюка О. В. вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Volkswagen, модель Passat В6, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, складає 50 509 грн 03 коп.

Крім того вказував, що внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, йому також була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що він протягом тривалого часу не міг використовувати свій автомобіль (понад три місяці). У зв`язку з цим він став дратівливим та знервованим, втратив нормальний сон та соціальні зв`язки з рідними, оскільки багато з них живуть за межами області, а тому завдану моральну шкоду оцінює в 10 000 грн.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідачів ДКП «Луцьктепло», ОСОБА_2 на його користь 57 212 грн 84 коп. на відшкодування майнової шкоди, 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також понесені по справі судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДКП «Луцьктепло» на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 57 212 грн 84 коп. та 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ДКП «Луцьктепло», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки судом не було враховано тієї обставини, що ані працівника ДКП «Луцьктепло» ОСОБА_2 , ані будь-яких інших посадових осіб не притягнуто до кримінальної та/або адміністративної відповідальності у зв`язку з подіями, які мали місце 18 грудня 2020 року на території ДКП «Луцьктепло», винних осіб не встановлено. Суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які встановлюють вину, неправомірність дій та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача ОСОБА_2 та завданою внаслідок пошкодження автомобіля шкодою ОСОБА_1 . Крім того, суд необґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди в 3 000 грн, оскільки позивач не довів її завдання внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив позов ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відповідача ДКП «Луцьктепло» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Одночасно в апеляційній скарзі представник позивача заявив клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга подана на рішення суду у цій справі, ціна позову у якій менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому вона апеляційним судом розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи, у зв`язку з цим у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання необхідно відмовити, з огляду на те, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи відповідно до вимог ч. 6 ст. 279 ЦПК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 28 вересня 2021 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу по справі ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб марки Volkswagen, модель Passat В6, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 23 листопада 2019 року (а.с.6).

18 грудня 2020 року на території ДКП «Луцьктепло» за адресою: проспект Президента Грушевського, 20, м. Луцьк, Волинська область, під час здійснення ремонтних робіт на належний ОСОБА_1 транспортний засіб марки Volkswagen, модель Passat В6, впала бетонна плита від паркану, внаслідок чого вказаний автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

В ході з`ясування обставин поліцейським взводу № 2 роти № 1 БУПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Пархомчук О. В. з пояснень відповідача ОСОБА_2 було встановлено, що останній під час виконання ремонтних робіт, керуючи транспортним засобом JCB 3CX SM 4T, відгортав землю біля території КП «Волинська обласна клінічна лікарня». В ході робіт він ледве торкнувся ковшем бетонного паркану та порушив його цільність, внаслідок чого огорожа впала на належний ОСОБА_1 автомобіль марки Volkswagen, модель Passat В6, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску (а.с.10).

На момент вищевказаної події ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ДКП «Луцьктепло» та, будучи на посаді машиніста екскаватора, виконував свої безпосередні обов`язки.

21 грудня 2020 року ТОВ «Автоцентр Захід» на замовлення позивача було складено розрахунок вартості автодеталей та послуг з відновлювального ремонту автомобіля марки Volkswagen, модель Passat В6, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який становить 61 925 грн 48 коп. Вартість складення розрахунку ТОВ «Автоцентр Захід» становить 3 100 грн (а.с.11).

10 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ДКП «Луцьктепло» з письмовою вимогою про сплату вищевказаної суми для ремонту його автомобіля, однак такий лист відповідачем було проігноровано (а.с.12).

09 березня 2021 року позивач звернувся до ДКП «Луцьктепло» з повідомленням, у якому зазначив, що з метою подальшого звернення до Луцького міськрайонного суду Волинської області, ним було замовлено автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручив ПП «АС Експерт». Проведення експертизи було призначено на 15 год. 00 хв. 16 березня 2021 року на місці падіння бетонної стіни на належний позивачу транспортний засіб (а.с.13).

Вищевказаний висновок експерта був виготовлений для його пред`явлення у якості доказу до Луцького міськрайонного суду Волинської області, про що ДКП «Луцьктепло» було попереджено, а також запрошено його представника для проведення огляду місця події та транспортного засобу.

При цьому, судовий експерт ПП «АС Експерт» Стасюк О. В. при складенні висновку по результатам судової авто товарознавчої експертизи №544 від 22 березня 2021 року був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, передбачену ст. 384 КК України, про що свідчить його особистий підпис.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 544 від 22 березня 2021 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки Volkswagen, модель Passat В6, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, складає 50 509 грн 03 коп. Вартість проведення експертного дослідження становить 3 603 грн 90 коп. (а.с.17-28).

Із наведеного слідує, що матеріальний збиток, який позивач поніс у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу становить 57 212 грн 83 коп., з яких: 50 509 грн 03 коп. - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, 3 603 грн 90 коп. - вартість проведення експертного дослідження ПП «АС Експерт», та 3 100 грн - вартість складення розрахунку ТОВ «Автоцентр Захід» по заподіяній шкоді, яка ДКП «Луцьктепло» в добровільному порядку відшкодованою не була.

Частинами 1 та 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У п. 2 постанови № 6 від 27 березня 1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що фізична чи юридична особа має право на відшкодування в повному обсязі майнової шкоди, завданої її майну, особою, яка її завдала, у разі якщо дії останньої були неправомірними та винними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 203/2378/14-ц.

З наявних у справі доказів, зокрема пояснень відповідача ОСОБА_2 (а.с.10), вбачається, що під час здійснення ним ремонтних робіт, будучи працівником ДКП «Луцьктепло», та керуючи екскаватором, він ковшем екскаватора порушив цілісність бетонної стіни подвір`я, що стало наслідком її падіння на належний позивачу ОСОБА_1 на праві власності транспортний засіб та завдало йому у зв`язку з цим майнової шкоди. Наведене безпосередньо свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між винними діями відповідача ОСОБА_2 та шкодою, завданою внаслідок пошкодження автомобіля позивача. Оскільки відповідач ОСОБА_2 на час завдання шкоди перебував у трудових відносинах із відповідачем ДКП «Луцьктепло», то саме з останнього на користь позивача підлягає відшкодуванню майнова шкода у розмірі 57 212 грн 83 коп.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами 1-3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правильним також є висновок суду про те, що позивачу у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, пов`язаних з тим, що він протягом тривалого часу був позбавлений можливості користуватися своїм майном, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вимушені зміни у його життєвих стосунках, ігнорування ДКП «Луцьктепло» його вимог про відшкодування завданої шкоди, тому суд першої інстанції виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди в 3 000 грн та частково задовольнив цю позовну вимогу.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Отже, позивач ОСОБА_1 у відповідності до ст. 81 ЦПК України, під час розгляду справи в суді першої інстанції, довів та надав належні і допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що між діями відповідача ОСОБА_2 , як працівника ДКП «Луцьктепло», який виконував посадові обов`язки, та фактом завдання належному йому транспортному засобу марки Volkswagen, модель Passat В6, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, механічних ушкоджень, існує нерозривний причинно-наслідковий зв`язок, а тому ДКП «Луцьктепло» має відшкодувати позивачу завдану винними діями свого працівника майнову шкоду у розмірі 57 212 грн 83 коп., а також моральну шкоду у розмірі 3 000 грн, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазначав у зв`язку із пошкодженням його майна.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги відповідача ДКП «Луцьктепло» про те, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , а також щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення ним норм матеріального права, не спростовують правильних висновків суду, а є його власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, які є подібними доводам відзиву на позовну заяву, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: