ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 521/16361/19

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2584/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мангула Петра Макаровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 28 травня 2020 року, ухвалене під головуваннямсудді Граніна В.Л.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви та позицій заінтересованих осіб

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, яку в подальшому доповнила, про встановлення факту проживання однією сім`єю, зацікавлена особа Одеська міська рада (а.с.2-3, 35-37).

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що вона однією сім`єю проживала з ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Вона ( ОСОБА_1 ) звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом четвертої черги спадкування. Документи, що підтверджують родинні відносини з ОСОБА_2 , відсутні, а для оформлення спадщини необхідно підтвердити факт спільного проживання однією сім`єю, тому вона вимушена звернутись до суду.

Заявниця просила суд встановити юридичний факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 з 1994 року по 15 липня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .

У лютому 2020 року ОСОБА_1 надала суду заяву про залучення до участі у справі спадкоємця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в якості заінтересованої особи (а.с.95).

ОСОБА_3 не заперечував проти вимог ОСОБА_1 та просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с.103).

Одеська міська рада заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на відсутність доказів: спільного проживання заявника зі спадкодавцем; ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, піклування та підтримки один одного морально і матеріально (а.с.113-119).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 28 травня 2020 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовлено (а.с.128-129).

Рішення суду мотивовано тим, що надані заявником докази є неналежними, недопустимими, недостовірними та недостатніми, жодним чином не підтверджують спільного проживання, ведення зі спадкодавцем спільного господарства, наявність спільних витрат, піклування та підтримку один одного морально і матеріально, тобто проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За відсутністю доказів на доведення факту постійного проживання заявниці з ОСОБА_2 немає підстав для задоволення заяви і встановлення відповідного юридичного факту.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву на неї

В апеляційній скарзі адвокат Мангул П.М. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.132-138,154-160).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції:

- прийшов до невірного висновку про те, що надані докази спільного проживання з померлою є неналежними та недопустимими. Зокрема, довідки від ЖСК та заяви мешканців будинку, де проживала ОСОБА_2 ніким не спростовані та саме вони підтверджують факт того, що ОСОБА_1 мешкала разом з ОСОБА_2 однією сім`єю. Суд не врахував, що сім`я ОСОБА_4 піклувалась за ОСОБА_2 не як за знайомою особою, а як за близькою до них людиною ще з 1994 року;

- не вірно оцінив покази свідків та не розкрив їх змісту в судовому рішенні;

- зазначив, що заявниця та ОСОБА_2 були зареєстровані за різними адресами, а заявником не було здійснено необхідних дій для реєстрації місця перебування або місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що вона повинна була зробити, у разі свого реального перебування або проживання зазначеною адресою, тому суд не може засвідчити реальність сімейних відносин. Судом не враховано, що відсутність реєстрації за однією адресою спадкодавця та заявника не може бути підставою для спростування факту спільного проживання (постанова Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі № 521/16365/15);

- не надав належної оцінки всім суттєвим обставинам справи та не в повній мірі дослідив надані докази.

До апеляційної скарги додано договір, укладений 18 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», в якому у розділі «Завещательное распоряжение» (мовою оригіналу) зазначено: «Я, ОСОБА_5 , сообщаю, что в случае моей смерти вкладом и начисленными процентами распоряжается дочь ОСОБА_1 100%» (а.с.142). Зазначений договір суду першої інстанції надано не було.

Заінтересована особа ОСОБА_6 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримав скаргу в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Зазначив, що він на протязі багатьох років підтримував з ОСОБА_2 хороші відносини, часто бував у неї в квартирі і може засвідчити, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 проживали однією сім`єю (а.с.176).

Одеська міська рада не скористалась своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання, призначене на 28 вересня 2021 року, будучі належним чином повідомленими про слухання справи, не з`явились, що з огляду на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи (а.с.223-227).

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені судами фактичні обставини справи

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15 липня 2019 року (а.с.8).

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрації) від 26 вересня 2019 року за № 834 вбачається, що з 25 липня 2008 року ОСОБА_2 постійно проживала та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Крім неї в зазначеній квартирі ніхто не зареєстрований (а.с.21).

З копії спадкової справи № 1238/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 встановлено, що з заявами про прийняття спадщини звернулись:

- ОСОБА_6 на майно: земельна ділянка площею 3,98 га, яка розташована на території Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, в порядку спадкування за заповітом від 03 липня 2007 року (а.с.70,76);

- ОСОБА_1 на майно: квартира АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом (а.с.71).

З заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту вбачається, що вона проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю з 1994 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення такого юридичного факту необхідно їй для оформлення спадщини в порядку спадкування за законом у відповідності до ст. 1264 ЦК України (четвертої черги права на спадкування за законом).

При цьому, заявниця зазначала, що її батько ОСОБА_7 з травня 1994 року і до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 як чоловік та жінка за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 27 вересня 2019 року № 961/02-21 (а.с. 6, 10). Після смерті батька, ОСОБА_2 стала проживати разом з нею ( ОСОБА_1 ), вели спільне господарство, піклувалися один про одного, а тому вона вважає себе спадкоємцем четвертої черги до майна померлої.

Згідно довідки №834 від 26 вересня 2019 року КП ЖКС «Хмельницький» ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з нею проживала та була зареєстрована ОСОБА_2 з 25 липня 2008 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23).

Листом третьої одеської державної нотаріальної контори від 30 вересня 2019 року за №6635/02-14 повідомлено ОСОБА_1 , що аналізуючи документи, які нею надані щодо заяви про право на спадкування, з`ясувано відсутність документів, які є доказом родинних відносин з ОСОБА_2 , та роз`яснено, що факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили (а.с.88).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дослідив докази, надані заявником, зокрема: письмові, показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оцінив їх у сукупності з іншими доказами відповідно до вимог ст.89 ЦПК України і навів мотиви, за яких відхилено надані ОСОБА_1 докази щодо спільного проживання з ОСОБА_2 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин у справі та доказів у матеріалах справи, дійшов висновку про недоведеність заявником факту спільного проживання й ведення спільного господарства. Крім того, зазначив, що судом не виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, тому як в даному випадку не вирішується наявність права на спадщину у заявника і будь-яких доказів того, що у заінтересованих осіб є якісь вимоги відносно прав та інтересів саме на спадкове майно ними надано не було і судом не встановлена, оскільки ОСОБА_6 надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та встановлення юридичного факту, а територіальною громадою не було подано відповідної позовної заяви. При цьому, відповідно ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою територіальною громадою може бути подана тільки після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи відомості щодо складених заповітів від ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 немає та у неї відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину у вигляді зазначеної квартири, після її смерті.

Відтак, між ОСОБА_1 та Одеською міською радою існує спір про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_1 .

За положеннями ч.1 ст.295 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Нормами ст.1217 ЦК України встановлено види спадкування, зокрема спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК України).

З огляду на те, що заповіт, складений ОСОБА_2 23 липня 2007 року, не охоплює усієї спадщини, зокрема квартири АДРЕСА_1 , то має місце спадкування за законом. Відносно зазначеного майна до нотаріальної контори звернулась заявниця ОСОБА_1 , у якої відсутні родинні відносини з ОСОБА_2 , але яка претендує на право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги (а.с.35-37,71,88).

Відповідно до ст.1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем необхідно заявнику для вирішення в подальшому питання щодо права на спадкове майно.

Згідно із ч.1 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

З матеріалів справи вбачається, що Одеська міська рада заперечує проти заявлених ОСОБА_1 вимог та не визнає за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_2 , а відтак існує спір про право на спадкове майно.

За нормами ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Однак суд першої інстанцій не звернув належної уваги на вищенаведені норми права, розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 у порядку окремого провадження. Водночас не може розглядатися заява у порядку окремого провадження за наявності спору про право, а саме - наявність спору про право на спадкове майно на підставі ст.1277 ЦК України.

Висновок суду про не виявлення, що встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право, є передчасним з огляду на таке.

Частиною 1 ст.1277 ЦК України встановлений обов`язок міської ради звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Отже, в даному випадку Одеська міська рада зобов`язана звернутись до суду із відповідною заявою після 15 липня 2020 року.

Відтак, на час винесення оскаржуваного судового рішення (28 травня 2020 року) зазначений строк ще не наступив, тому міська рада не мала можливості звернутись із відповідною заявою до суду.

Суд першої інстанції не врахував позицію міської ради щодо заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, яка виражена саме на запереченні проти задоволенні заяви.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на наведене, заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з урахуванням спору про право і з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

При розгляді справи в порядку окремого провадження встановлено наявність спору про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження, що зумовлює залишення заяви без розгляду, тому апеляційний суд відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України виходить за межі вимог апеляційної скарги та скасовує рішення суду першої інстанції, а заяву ОСОБА_1 залишає без розгляду.

Керуючись ст.ст.293,294,367,368,374,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мангула Петра Макаровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 28 травня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Одеська міська рада, ОСОБА_6 , про встановлення факту проживання однією сім`єю залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: