"10" вересня 2021 р.
Справа № 642/6857/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

за участю секретарів Канаєвої К.М., Балега Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, про скасування права власності у зв`язку зі знищенням майна та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2020р. до суду із даним позовом звернулася представник позивачки адвокат Лугова Г.А., в якому просила скасувати право власності на житловий будинок літ. «А-1», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що раніше належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, у зв`язку із знесенням та визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами літ. «Д-1», 1989 року побудови, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99,80 кв.м., житловою площею 47,60 кв.м. за ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначила, що позивачка є спадкоємицею за заповітом ОСОБА_3 , який посвідчено державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Дейніс В.В. за реєстровим № 5-362. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 04.01.2017р. серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

20.05.1968р. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 (на той час його дружиною) за Договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Д`яченко О.Л. за реєстровим № 2-2183, придбали в рівних частинах будинок літ. «А-1», розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згодом було зареєстроване у Харківському міському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповіддю вих. № 2500572 від 13.05.2016р. КП «Харківське міське БТІ» на заяву ОСОБА_3

23.10.1973р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано, що підтверджується копією рішення Народного суду Ленінського району від 23.10.1973р.

Відповідно до інформації, що міститься у відповіді КП «Харківське міське БТІ» вих. № 2500572 від 13.05.2016р. обстеженням 25.05.1976р. встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 знищено (знесено), а обстеженням від 12.05.2009р. встановлено, що на земельній ділянці за вищезазначеною адресою побудовано житловий будинок літ. «Д-1». Станом на 31.12.2012р. право власності на житловий будинок літ. «Д-1» не оформлено.

Другою Харківською державною нотаріальною конторою за вих. № 0214/1181 від 11.07.2018р.позивачці було відмовлено у реєстрації спадщини, оскільки право власності на житловий будинок літ. «Д-1» 1989 року побудови не оформлено, цей будинок не входить до складу спадщини.

За таких обставин, право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на будинок літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 підлягає скасуванню т.я. будинок знищений, а право власності позивачки на будинок літ. «Д-1» 1989 року побудови підлягає визнанню, оскільки вона є єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 і будинок фактично побудований одноособово ОСОБА_3 після його розлучення з ОСОБА_4 , яка мала право власності на 1/2 частину будинку літ. «А-1» та втратила його після знесення будинку.

Позивачка є єдиною спадкоємицею усього майна ОСОБА_3 за заповітом, а тому має право на одержання у спадок будинок літ. «Д-1» 1989 року побудови за адресою: АДРЕСА_1 . Проте зазначене право не може бути нею реалізоване, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував права власності на нерухоме майно. Таким чином не вбачається за можливе оформити спадщину, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця.

Ухвалою суду від 05.01.2021р. відкрито провадження у справі, а ухвалою суду від 09.06.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд позову у її відсутність.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував в повному обсязі з підстав відсутності у позивачки речових прав на земельну ділянку та відсутності рішення про присвоєння об`єкту адреси, а отже, неможливості реєстрації права на нерухоме майно за спрощеною процедурою. Також зазначав, що особа, яка здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього оскільки передумовою для виникнення права власності є прийняття об`єкта в експлуатацію.

Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, та показала, що в 1968 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали будинок літ. А-1, який в подальшому було знищено і знесено, що підтверджується обстеженням КП «Харківське міське БТІ» від 25.05.1976 р. Після розірванню шлюбу у 1973р. ОСОБА_3 самостійно було побудовано новий будинок літ. «Д-1». У 2017 р. ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 - помер. При зверненні до нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки за життя ОСОБА_3 не було оформлено права власності на зазначений будинок.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 04.01.2017р. серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. (а.с.10 )

За життя ОСОБА_3 склав Заповіт від 07.09.2015р., посвідчений державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Дейніс В.В. за реєстровим № 5-362, відповідно до якого на випадок смерті все своє майно заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11)

За договором купівлі-продажу від 20.05.1968р., посвідченого нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Д`яченко О.Л. за реєстровим № 2-2183 ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 придбали в рівних частинах будинок літ. «А-1», розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 13,14)

Рішенням Народного суду Ленінського району від 23.10.1973р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. (а.с.15)

Як вбачається з відповіді КП «Харківське міське БТІ» вих. № 2500572 від 13.05.2016р. на адресу ОСОБА_3 право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах на житловий будинок з надвірними будівлями літ. «А-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстроване у Харківському міському бюро технічної інвентаризації на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.05.1968 р. Другою ХДНК р. № 2-2183. Обстеженням 25.05.1976 встановлено, що житловий будинок літ. « А-1» знищений (знесено), а обстеженням від 12.05.2009 встановлено, що на земельній ділянці за вищезазначеною адресою побудовано житловий будинок літ. «Д-1». Станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок літ. «Д-1» не оформлено. (а.с.16)

Як вбачається з характеристики будинку садибного типу, зазначеній у Технічному паспорті на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 зазначений будинок побудований у 1989 році. (а.с. 19-23)

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.08.2020р. № 220224336 за адресою: АДРЕСА_1 , будь-які права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження відсутні. (а.с.18)

Таким чином право власності на житловий будинок літ. «Д-1» 1989 року побудови за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Згідно відповіді Другої Харківської державної нотаріальної контори за вих. № 0214/1181 від 11.07.2018р. на адресу ОСОБА_2 , 18.02.2017р. була заведена спадкова справа №64/2017 після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину за заповітом посвідченого 2-ю ХДНК 07.09.2015р., зареєстровано в р.№5-362 на ім`я ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину подавши заяву від 18.02.2017р. за №123. Оскільки право власності на житловий будинок літ. «Д-1» за адресою: АДРЕСА_1 не оформлено, цей будинок не входить до складу спадщини і ОСОБА_2 запропоновано звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. (а.с. 17)

Відповідно до ч.1 ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється у разі його знищення, оскільки при цьому зникає сам обєкт права власності.

Згідно ч.2 ст. 349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягає державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Відповідно до аналізу проведеного Верховним Судом, щодо деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ вказана стаття не містить визначення поняття «знищення майна» та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема залежно від причин знищення майна.

Отже, зазначена норма поширюється на всі випадки знищення майна (тобто фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого) незалежно від причин настання такого результату. Це стосується випадків знищення майна як через випадкові причини чи дії непереборної сили, так і з волі або вини власника майна чи вини інших осіб.

Таким чином право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 підлягає скасуванню.

Матеріалами справи підтверджується, що будинок літ. «Д-1» за адресою: АДРЕСА_1 побудовано у 1989 році, після знищення будинку літ. «А-1».

ОСОБА_3 розірвав шлюб з ОСОБА_4 23.10.1973 року., тобто будинок літ. «Д-1» ОСОБА_3 будував самостійно, не перебуваючи на той момент у шлюбі з ОСОБА_4 . Таким чином право власності ОСОБА_4 на новозбудований будинок літ. «Д-1» не виникло.

Згідно листа Міністерства юстиції від 23.02.2016р. № 8.4-35//18/1 «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудованих до 5 серпня 1992 року» індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Отже, зазначений вище будинок літ. «Д-1», побудований до 05.08.1992р. не є самочинним будівництвом та не потребує введення в експлуатацію і отримання дозвільних документів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею усього майна ОСОБА_3 за заповітом, а тому має право на одержання у спадок будинку літ. «Д-1» 1989 року побудови за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте зазначене право не може бути нею реалізоване, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував права власності на нерухоме майно.

На підставі ст. 392 ЦКУкраїни власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ч. 1 ст. 15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

При цьому суд враховує, що позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, в силу відсутності реєстрації права власності на майно (формальна ознака) отримала відмову в оформленні спадщини, що унеможливлює реалізацію нею своїх прав, у тому числі й на отримання свідоцтва про право на спадщину, тому її право є невизнаним і підлягає судовому захисту відповідно до ст.ст. 5, 19 ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведені обставини, на які вона посилається в своєму позові, а тому позов підлягає задоволенню, і за ОСОБА_2 необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами літ. «Д-1» 1989 року побудови, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99,80 кв.м., житловою площею 47,60 кв.м., в порядку спадкування за заповітом посвідченим 07.09.2015р. державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Дейніс В.В. за реєстровим № 5-362, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат, суд такі витрати не стягує.

На підставі викладеного, керуючись 4, 12, 13, 211, 247, 259, 263, 264, 273 ЦПК України, ст.ст. 349, 392, 1216 - 1218, 1220, 1223, 1269, 1270 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Харківської міської ради, про скасування права власності у зв`язку зі знищенням майна та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Скасувати право власності на житловий будинок літ. «А-1», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що раніше належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.1968р., посвідченого нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Д`яченко О.Л. за реєстровим № 2-2183, у зв`язку із знесенням.

Визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами літ. «Д-1», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99,80 кв.м., житловою площею 47,60 кв.м. за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2021р.

Суддя Л.Г. Проценко