РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Панасенка Є.М.

секретаря судового засідання Степанової Н.С.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому засіданні в приміщенні суду цивільну справу № 947/33600/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори м.Одеса ОСОБА_5, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування права власності, скасування запису про право власності,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який в подальшому 19.05.2021 року уточнив та просив суд:

- визнати неправомірними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням цим рішенням речових прав щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 37642322 від 19.12.2017 року, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.10.2017 року (НМТ 118510), зареєстроване в реєстрі за №3-1287, видане державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 , на спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5;

- визнати неправомірним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням цим рішенням речових прав щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 37681560 від 20.10.2017 року, прийняте державним реєстратором - державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5.

- витрати пов`язані із розглядом справи в суді покласти на відповідача у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка АДРЕСА_1 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку.

ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка була власником житлового будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла і після її смерті відкрилась спадщина, яку її онук ОСОБА_2 прийняв за заповітом. Позивач наголошує на тому, що ОСОБА_2 стверджує, що до складу спадкового майна входила 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 та будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказану спадщину ОСОБА_2 прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на частину спадкового майна - на 1/3 квартири по АДРЕСА_3 лише в 2003 році, а свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок в с.Роксолани - не оформляв. З 1994 року по 2017 рік ОСОБА_2 зволікав із отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок АДРЕСА_1 . Весь цей період ОСОБА_2 не з`являвся в с.Роксолани, не оформив право власності на будинок чи земельну ділянку, на якій він розташований, в будинку ніхто не проживав, і станом на 2001 рік садиба, яка належала спадкодавиці ОСОБА_4 остаточно зруйнувалася і була погашена в погосподарському обліку Роксоланівської сільради. У 2017 році ОСОБА_2 згадав, що йому у спадок від бабусі дістався будинок в с.Роксолани і звернувся до нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори (нині Київська державна нотаріальна контора в м.Одесі) ОСОБА_5 про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але після запиту ОСОБА_5 до Роксоланівської сільської ради щодо уточнення адреси спадкового майна (адже пройшло 23 роки) ОСОБА_5 був повідомлений Листом Роксоланівської сільської ради про те, що будинку, що належав колись ОСОБА_4 в наявності вже немає, тому ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок в АДРЕСА_4 у зв`язку із відсутністю спадкового майна.

Номер АДРЕСА_4 в 2003 році був присвоєний іншій садибі, а земельна ділянка по АДРЕСА_1 із земель запасу була виділена ОСОБА_1 у 2005 році на підставі ст.118 Земельного Кодексу України.

Отримавши відмову від нотаріуса ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю спадкового майна, ОСОБА_2 у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17 жовтня 2017 року зареєстрував договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_4 , посвідчений державним нотаріусом Овідіопольської нотаріальної контори Мірошниченко Л.М. 15.12.1987 року за реєстровим № 3112 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за адресою земельної ділянки АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 , чим надав можливість державному нотаріусу ОСОБА_5 видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину. Відомості про неіснуючий будинок були внесені саме за адресою АДРЕСА_1 тому що за цією адресою знаходиться його земельна ділянка, будівлі на якій відсутні, а за адресою АДРЕСА_4 - зареєстровано право власності на будинок і на земельну ділянку з кадастровим номером, і система реєстрації не пропустила дублювання об`єктів.

20 жовтня 2017 року державний нотаріус ОСОБА_5 видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_4 з надвірними спорудами на підставі відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і як державний реєстратор зареєстрував право власності за ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна:237, номер запису про право власності:22894448.

Як вважає позивач та зазначає в позові, фактично нотаріус ОСОБА_5 умисно видав свідоцтво про спадщину на об`єкт нерухомого майна, який фактично не існує, відомості про який внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватний нотаріус ОСОБА_8, адже на земельній ділянці по АДРЕСА_1 будь-які будівлі відсутні, а за адресою АДРЕСА_4 - зареєстровано право власності на будинок і на земельну ділянку за іншою особою, а саме ОСОБА_7 .

Також в позовній заяві зазначає, що за його зверненнями діям приватного нотаріуса ОСОБА_8 надана оцінка Міністерством Юстиції України і за результатами камеральної перевірки її було тимчасово позбавлено доступу до реєстру. Крім того Овідіопольським ВП проводиться досудове розслідування у кримінальній справі стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст.190 КК України, а саме за те, що він шляхом обману та надання завідомо неправдивих документів оформив неіснуючий будинок на земельній ділянці, що належить гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з метою заволодіння цією земельною ділянкою. Також стосовно приватного нотаріуса ОСОБА_8 та державного нотаріуса ОСОБА_5 Овідіопольським ВП проводиться досудове розслідування за ч.1 ст.366 та ч.1 ст.365 2 КК України за те, що вони, зловживаючи повноваженнями державного реєстратора, в інтересах гр. ОСОБА_9 внесли до Державного реєстру речових правв на нерухоме майно завідомо неправдиву інформацію про об`єкт нерухомого майна, який фактично не існує, на ім`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 зазначає, що будь-якого відношення до сім`ї ОСОБА_10 не має, та не мав, ніколи не знаходився в родинних стосунках із померлою спадкодавицею ОСОБА_4 , не має відношення до спадщини та спадкового майна, але видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 на будинок в селі Роксолани, який зареєстрували за адресою його земельної ділянки порушено його, гарантоване ст.41 Конституції України право повноцінно користуватися та розпоряджатися належною земельною ділянкою.

А тому, у зв`язку із тим, що на земельній ділянці в АДРЕСА_4 зареєстровано неіснуючий будинок, позивач не може повноцінно користуватися і розпоряджатися своєю власністю, як це гарантовано ст.41 Конституції України, і тому звернувся з позовом до суду.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси Гниличенко М.В. цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 передано на розгляд Овідіопольського районного суду Одеської області на підставі п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2020 року справа була передана до провадження судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К.

27.11.2020 року суддею Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К. було винесено ухвалу, якою задоволено самовідвід по вказаній справі.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2020 року справа передана до провадження судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кириченка П.Л.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кириченко П.Л. від 08.12.2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Жижки О.В. від 20.04.2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кириченко П.Л. по цивільній справі № 947/33600/20.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2021 року справа передана до провадження судді Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М. від 21.04.2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання.

19.05.2021 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, в якій зазначено інший склад відповідачів, а також третіх осіб по справі, а саме: відповідачем вказано ОСОБА_2 , третіми особами: державного нотаріуса ОСОБА_5 та приватного нотаріуса ОСОБА_8. Крім того, вказаною заявою змінено та збільшено позовні вимоги. Подана уточнена позовна заява містила додатки, серед яких наявні докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.05.2021 року прийнято заяву позивача ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог. Виключено відповідачів Київську державну нотаріальну контору м.Одеси, державного реєстратора нотаріуса ОСОБА_5 з числа відповідачів по справі. Залучено доучасті всправі третіхосіб, які незаявляють самостійних вимог щодопредмета спору: державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса ОСОБА_5, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.06.2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином неодноразово повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. 05.08.2021 року засобами електронного зв`язку надіслав на офіційну електронну пошту суду відзив, з порушенням строків його подання, оскільки підготовче засідання по справі було закрито 17.06.2021 року, водночас відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували вчинення ним дій щодо збирання доказів чи інших обставин, які б свідчили про неможливість подання відзиву на позов у строк встановлений в ухвалі суду від 21.04.2021 року, а тому такий відзив судом неприйнятий, та не вивчався в судовому засіданні.

Суд звертає увагу, на те, що відповідач ОСОБА_2 хоча і не отримував поштову кореспонденцію за двома адресами, які наявні в суду, однак при цьому на попередні судові засідання, знову ж таки засобами електронного зв`язку надсилав на офіційну електронну пошту суду заяви про відкладення розгляду справи, тим самим, показуючи про обізнаність щодо розгляду цивільної справи Овідіопольським районним судом Одеської області.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори м.Одеса ОСОБА_5, будучи належним чином неодноразово повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання щодо розгляду справи без його участі, заперечень щодо винесення рішення не має. 16.02.2021 року державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори м.Одеса ОСОБА_5 подав заперечення на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову в частині покладення витрат, пов`язаних із розглядом даної справи на нього особисто, оскільки він діяв як посадова особа державного органу та виконував свої обов`язки на підставі та в порядку передбаченому чинним законодавством, вирішення решти позовних вимог просив залишити на розгляд суду.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 будучи належним чином неодноразово повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась по не відомим суду причинам, клопотань та заяв до суду не подавала.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 020010072, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯБ № 297340, виданого Овідіопольською районною державною адміністрацією 29.096.2006 року (Т.1 а.с. 148 -149), що також підтверджується інформацієюз Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (Т.1 а.с.10).

Відповідач по справі, ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка була власником житлового будинку АДРЕСА_4 . Цей будинок належав спадкодавиці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Овідіопольської нотаріальної контори Мірошниченко Л.М. 15.12.1987 року за реєстровим № 3112. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла і після її смерті відкрилась спадщина, яку ОСОБА_2 прийняв за заповітом.

Відповідно до копії заповіту, який міститься в спадковій справі, яка була витребувана за ухвалою суду, 31.05.1988 року ОСОБА_4 усе майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося і взагалі усу те, що на день її смерті буде їй належати, і на що вона за законом матиме право заповіла онуку ОСОБА_2 , 1951 року народження. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Садовою Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 33639 (Т.1 а.с.181).

В квітні 2002 року ОСОБА_2 звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , а саме щодо частини квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 (Т.1 а.с.195).

07.11.2003 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 1/3 частини двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,1 кв м, житловою площею 26,7 кв м (Т.1 а.с. 203).

В жовтні 2017 року представник за довіреністю ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , а саме щодо житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_4 (Т.1 а.с.204).

17 жовтня 2017 року ОСОБА_2 у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 зареєстрував договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_4 , посвідчений державним нотаріусом Овідіопольської нотаріальної контори Мірошниченко Л.М. 15.12.1987 року за реєстровим № 3112 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за адресою земельної ділянки АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 , чим надав можливість державному нотаріусу ОСОБА_5 видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину. Відомості про будинок були внесені саме за адресою АДРЕСА_1 , за якою знаходиться земельна ділянка ОСОБА_1 , будівлі на якій відсутні, а за адресою АДРЕСА_4 - зареєстровано право власності на будинок і на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_7

20 жовтня 2017 року державний нотаріус ОСОБА_5 видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_4 з надвірними спорудами на підставі відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і як державний реєстратор зареєстрував право власності за ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 237, номер запису про право власності: 22894448 (Т.1 а.с. 220).

Як вважає позивач та зазначає в позові, фактично нотаріус ОСОБА_5 умисно видав свідоцтво про спадщину на об`єкт нерухомого майна, який фактично не існує, відомості про який внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватний нотаріус ОСОБА_8, адже на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , будь-які будівлі відсутні, а за адресою АДРЕСА_4 - зареєстровано право власності на будинок і на земельну ділянку за іншою особою, а саме ОСОБА_7 .

Також з доданих позивачем додатків до позову, слідує, що діям приватного нотаріуса ОСОБА_8 щодо здійснення реєстрації договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_4 надана оцінка Міністерством Юстиції України і за результатами камеральної перевірки її було тимчасово позбавлено доступу до реєстру. Крім того, Овідіопольським ВП проводиться досудове розслідування у кримінальній справі за ч.1 ст.190 КК України, за фактом того, що ОСОБА_2 шляхом обману та надання завідомо неправдивих документів оформив неіснуючий будинок на земельній ділянці, що належить гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою заволодіння цією земельною ділянкою. Також, Овідіопольським ВП проводиться досудове розслідування за ч.1 ст.366 та ч.1 ст.365-2 КК України стосовно підробки нотаріусоами ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які зловживаючи повноваженнями державного реєстратора, в інтересах гр. ОСОБА_9 внесли до Державного реєстру речових правв на нерухоме майно завідомо неправдиву інформацію про об`єкт нерухомого майна, який фактично не існує, на ім`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_4 .

Таким чином, ОСОБА_2 в 2017 році отримав у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , якого станом на дату здійснення реєстраційних дій не було, при цьому земельна ділянка за цією ж адресою передана у власність ОСОБА_1 в 2006 році.

Згідно із ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Як вбачається із ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 вищевказаного Закону встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 04.06.2017 року, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Пунктами 2, 3 частини 3 статті 10 вищевказаного Закону (в редакції від 04.06.2017 року) передбачено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року (надалі - Порядок).

Так, п. 40 вказаного Поряду (в редакції від 27.07.2017 року) передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Так, згідно пункту 6 Порядку, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів.

Отже, набуття права власності на земельну ділянку, яка на законних підставах перебуває у власності іншої особи, є прямим порушенням прав такої особи на належне користування та розпорядження землею.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням - кожному з них окремо.

Відповідно до п. 1.2, п.1.3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (в редакції від 07.04.2017 року), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 13.12.2019 року підставою для прийняття рішення державного реєтратора про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на вищевказаний житловий будинок стали: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 3-1287, виданий 20.10.2017 року Третьої Одеською державною нотаріальною конторою

Так пунктом 42 Порядку (в редакції від 27.07.2017 року) визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

У пункті 43 Порядку (в редакції від 27.07.2017 року) зазначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Отже, обов`язковою умовою для реєстрації права власності на житловий будинок, збудований до 05.08.1992 року є наявність зареєстрованого за особою, яка подає відповідні документи, речового права (власності чи користування) на земельну ділянку на якій розташована відповідна будівля.

Проте, в порушення вказаних вимог Порядку, при прийнятті спірного рішення про реєстрацію права власності державним реєстратором ОСОБА_5 не перевірено наявність зареєстрованого за ОСОБА_2 права власності чи користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок.

Крім того, відповідно до копії спадкової справи № 722/1994 до майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15.12.1987 року ОСОБА_4 купила у ОСОБА_11 житловий будинок з надвірними спорудами, щознаходиться в АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу посвідчений державним нотаріусом Мірошниченко Л.М. (Т.1 а.с.211-212).

Разом з тим, з відповіді сільського голови Роксоланівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 02/07 від 2017 р № 2973/02-14 від 25.05.2017 року слідує, що рішення про присвоєння адреси житловому будинку гр. ОСОБА_4 в архіві сільської ради відсутнє. Єдиними архівними документами про наявність житлових будинків, їх адрес та власників є по господарські книги. Відповідно до по господарської книги № 6 за 1983-1985 роки Роксоланівської сільської ради: рахунок № НОМЕР_1 , будинок що належав ОСОБА_11 розташований по АДРЕСА_4 ; рахунок № НОМЕР_2 , будинок що належав ОСОБА_12 розташований по АДРЕСА_4 . Відповідно до по господарської книги № 6 за 1986-1990 роки Роксоланівської сільської ради, рахунок № НОМЕР_3 , будинок що належав ОСОБА_11 та в 1987 році придбаний ОСОБА_4 , розташований по АДРЕСА_4 .

Отже, як зазначено у вказаному листі голови Роксоланівскої сільської ради Овідіопольського району Одеської області на момент придбання житлового будинку гр. ОСОБА_4 відповідно до запису в по господарських книгах Роксоланівської сільської ради, він мав адресу: АДРЕСА_4 . На дату надання відповіді, а саме 25.05.2017 року вказаного житлового будинку в наявності не було.

Відповідно до відповіді КП «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» яка надавалася ОСОБА_2 13.10.2017 року, інформації про реєстрацію права власності з архіву на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , згідно з архівною справою на вказаний об`єкт нерухомого майна, було зареєстровано право власності за ОСОБА_13 на підставі договору дарування № 1180 від 10.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського РНО. За адресою: АДРЕСА_4 , інвентаризаційна справа відсутня.

При цьому, ОСОБА_14 на підставі рішення ІІІ сесії IV скликання Роксоланівської сільської ради від 28.04.2006 року за № 16-V є власником земельної ділянки площею 0,2500 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 297340 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 25, кадастровий номер земельної ділянки: 020010072.

Відповідно до п.п. 3, 4, ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом та не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Ураховуючи викладене, за результатами розгляду поданих ОСОБА_2 документів, державний реєстратор мав відмовити у реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З огляду на викладене, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 37642322 від 19.12.2017 року, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 є незаконним та підлягає скасуванню.

Отже, первісне скасування державної реєстрації права власності є підставою для визнання усіх подальших правочинів, які були укладені після скасування державної реєстрації права власності, недійсними, оскільки первинне право власності набуто всупереч установленого законодавством порядку.

З огляду на те, що право власності на об`єкт нерухомого майна набуто ОСОБА_2 в порушення вимог діючого законодавства, на підставі незаконного рішення державного реєстратора, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.10.2017 року (НМТ 118510), зареєстроване в реєстрі за №3-1287, видане державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 , на спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , належить визнати недійсним та скасувати, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 37681560 від 20.10.2017 року, прийняте державним реєстратором - державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, - скасувати.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1681 грн. 60 коп.

На підставі встановленого та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 229, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням цим рішенням речових прав щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 37642322 від 19.12.2017 року, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.10.2017 року (НМТ 118510), зареєстроване в реєстрі за №3-1287, видане державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 , на спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_4 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням цим рішенням речових прав щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 37681560 від 20.10.2017 року, прийняте державним реєстратором - державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави судові витрати по справі у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 14.09.2021 року.

Головуючий: Є.М. Панасенко