Справа № 369/5881/21
Провадження № 2/369/4019/21
РІШЕННЯ

Іменем України

08.09.2021 року м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Органу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про передачу у приватну власність та видачу свідоцтва про право власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить: зобов`язати Орган приватизації житлового фонду виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про передачу у приватну власність та видати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області було прийнято рішення № 454 від 04.09.1978 року про надання житла ОСОБА_3 та членам його сім`ї.

На підставі даного рішення було видано ордер, що слугував підставою для вселення та реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - дружини в кв. АДРЕСА_1 з 03.11.1978 року.

18.06.1991 року до даної квартири також було зареєстровано ОСОБА_1 - сина. Однак, ОСОБА_3 помер.

Після смерті ОСОБА_1 - син та ОСОБА_2 - дружина звернулися до виконавчого комітету Вишневої міської ради щодо приватизації вищевказаної квартири.

Так, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої виконавчим комітетом Вишневої міської ради, вони зареєстровані та проживають у даній квартирі більше 30 років.

Однак, у зв`язку із смертю ОСОБА_3 котрий був наймачем даної квартири, перш ніж отримати можливість подати документи на приватизацію, позивачі змушені були перевести особовий рахунок з померлого та визначити іншого наймача з числа зареєстрованих.

Так, рішенням виконавчого комітету вишневої міської ради №27 від 09.02.2021 року було переведено особовий рахунок у зв`язку із смертю з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 .

Після отримання зазначеного вище рішення, позивачами знову було зібрано пакет документів та передано на приватизації квартири. Однак до даних документів не було додано ордера на квартиру, так як він втрачений .

Позивачі звертають увагу суду, на ту обставину, що ордер - це документ котрий видається один раз та є підставою для вселення та реєстрацію в квартирі. Після отримання ордеру та, під час реєстрації в квартирі (прописки), ордер в оригіналі залишається у відділі реєстрації місця проживання (колись паспортний стіл). Таким чином втрата ордеру ніяким чином не залежала від позивачів.

Однак, саме відсутність копії такого документу і стала причиною відмови в отриманні у власність квартири в котрій позивачі проживаємо більше 30 років.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 05.05.05.2021 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В.

Ухвалою суду від 20.05.2021 р. відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі.

Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано.

Ухвалою суду від 13.07.2021 р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі.

13.07.2021 року позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано спільну заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Просили суд позов задовольнити.

13.07.2021 року представником відповідача ОСОБА_4 подано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області прийнято рішення № 454 від 04.09.1978 року про надання житла ОСОБА_3 та членам його сім`ї.

На підставі даного рішення було видано ордер, що слугував підставою для вселення та реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_2 -дружини в кв. АДРЕСА_1 з 03.11.1978 року.

18.06.1991 року до даної квартири також було зареєстровано ОСОБА_1 - сина. Однак, ОСОБА_3 помер.

Рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 09.02.2021 року за № 27 «Про переведення особового рахунку на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 » у зв`язку із смертю ОСОБА_3 перевести особовий рахунок на ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки № 425 від 28.01.2021 року про реєстрацію місця проживання особи місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 18.06.1991 року по теперішній час , разом з ним зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 03.11.1978 року по теперішній час.

Після його смерті ОСОБА_1 - син та ОСОБА_2 - дружина звернулися до виконавчого комітету Вишневої міської ради щодо приватизації вищевказаної квартири.

Листом виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 09.04.2021 року за № 3/02-1104 ОСОБА_1 було повідомлено про відсутність підстав про передачу у власність квартир АДРЕСА_1 , з підстав відсутності копії ордеру на вселення в житлове приміщення членами сім`ї.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» . Відповідно до статті 1 Закону, приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Звертаючись до суду з позовною заявою про передачу у приватну власність та видачу свідоцтва про право власності на квартиру, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що ордер це документ котрий видається один раз та є підставою для вселення та реєстрацію в квартирі. Після отримання ордеру та, під час реєстрації в квартирі (прописки), ордер в оригіналі залишається у відділі реєстрації місця проживання, а тому вважає, що втрата ордеру ніяким чином не залежала від нього та унеможливлює набуття ним в передбачений законом спосіб права власності на вказану квартиру в порядку приватизації.

В свою чергу представник відповідача Органу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог до суду не подав.

Відповідно до п.п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.1.2010 року №109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копію договору найму жилої площі у гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом.

Як зазначалось, для проведення процедури приватизації громадянином до органу приватизації подається відповідний перелік документів, у тому числі оформлена заява на приватизацію квартири (п. 18 Положення).

За змістом п. 23 Положення орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 Житлового кодексу Української РСР до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення.

Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно з пунктами 69, 72 правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру.

Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно до змісту ч.3ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

За вказаних обставин, підставою для відмови в передачі у власність квартири позивачу є не надання копії ордеру. Копія ордеру у позивача не зберіглася, отримати копію ордеру з архіву не можливо, оскільки копії ордерів за вказаний період не збереглися.

Проте, судом також встановлено, що відповідно до довідки № 425 від 28.01.2021 року про реєстрацію місця проживання особи місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 18.06.1991 року по теперішній час, разом з ним зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 03.11.1978 року по теперішній час.

Суд звертає увагу на те, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вселені на законних підставах, законність їхньої проживання в даній квартирі не оспорена, враховуючи, що у позивачів є всі необхідні документи для передачі у власність житлового приміщення, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання Органу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про передачу у приватну власність квартири підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про видачу свідоцтва про право власності на спірну квартиру, суд звертає увагу позивачів на те, що з огляду на предмет та підстави позову, суд не має можливості зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення, оскільки в такому випадку буде мати місце перебирання на себе функції органу, який законом уповноважений на прийняття таких рішень за результатами розгляду відповідних матеріалів, відповідно до вимог закону, а також позивачі не позбавлені можливості звернутись до відділу приватизації для повторного вирішення питання про приватизацію, надавши, передбачені положенням документи та дане рішення, в якому суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог про зобов`язання органу приватизації повторно розглянути заяву про передачу у приватну власність, та в разі неправомірної відмови звернутись до суду за захистом своїх прав із відповідним позовом.

Слід зважати, що рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. При цьому слід зважати, що рівність учасників процесу встановлюються не обмежено в конкретному судовому процесі, а стосовно всіх суб`єктів, які звернулися до суду за захистом своїх прав. Рівність має забезпечуватися навіть в окремих непов`язаних судових провадженнях.

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при дослідженні доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані.

Рішенням у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії», заява №12952/87 від 23.05.1993 року).

«Житло» має самостійне поняття, яке не залежить від класифікації за національним законодавством. Питання про те, чи є конкретне приміщення «житлом», яке захищається пунктом 1 статті 8 Конвенції, залежатиме від фактичних обставин, а саме - існування достатнього та тривалого зв`язку з певним місцем. Суд також повторює, що стаття 8 Конвенції лише захищає право особи на повагу до її існуючого житла (GLOBA v. UKRAINE, № 15729/07, § 37, ЄСПЛ, від 05 липня 2012 року).

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №18390/91 від 09 грудня 1994 року).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії», заява №37801/97 від 01 липня 2003 року).

Відповідно до статі 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За таких обставин, скільки позивач вселений на законних підставах, законність її проживання в даній кімнаті не оспорена, враховуючи, що у позивача є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 89, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 1, 2 3, 8, 10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду»,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Органу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про передачу у приватну власність та видачу свідоцтва про право власності на квартиру- задовольнити частково.

Зобов`язати Орган приватизації житлового фонду виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про передачу у приватну власність квартир АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 17.09.2021 року.

Суддя А.В. Янченко