Дата документу 01.09.2021 Справа № 310/8577/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 310/8577/20Головуючий у 1-й інстанції Полянчук Б.І.
Пр. № 22-ц/807/1530/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Словянського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та про скасування арешту

ВСТАНОВИВ:,

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеною скаргою (а.с. 2-5), в якій просила: визнати неправомірними дії начальника Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції у не скасування накладеного арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , при відсутності виконавчого провадження та ненаданні роз`яснення щодо неможливості скасування арешту; скасувати накладений арешт постановою ДВС у Куйбишевському районі м. Донецька АА510019 від 01.08.2006 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, про що міститься запис про обтяження: 16137978, реєстраційний номер обтяження: 3560478, на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Полянчук Б.І. (а.с. 27).

Ухвалою судді суду першої інстанції (а.с. 28) відкрито провадження у цій справі.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2021 року (а.с. 41-44) у задоволенні скарги ОСОБА_1 у цій с праві відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її ухваленні, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 46-51) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою задовольнити її скаргу у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 58).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 62), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 63), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів Запорізького апеляційного суду.

Начальник Словянського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 14 квітня 2021 року, не відбувся через перебування судді-члена колегії на нетривалому лікарняному, який не давав можливості замінити її іншим суддею в автоматизованому порядку (довідка а.с. 76), та був відкладений з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів, а також відпустки судді-доповідача у період з 09 червня 2021 року по 23 липня 2021 року включно (а.с. 86).

В порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом витребувано (а.с.79) для долучення до матеріалів цієї справи у приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвої Т.Т. фотокопії всіх документів та зокрема: постанови,серія та номер АА510019, виданої 01.08.2006 року, видавник: ДВС у Куйбишевському районі м. Донецька, Харакусах, які стали підставою для прийняття нею рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу індексний номер: 31153471 від 30.08.2016 16:01:33 та державної реєстрації 04.08.2006 року арешту нерухомого майна (у тому числі Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , що на теперішній час належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстровий номер обтяження: 3560478,04.08.2006 14:11:31, реєстратор: П`ята донецька державна нотаріальна контора, Донецький міський нотаріальний округ.

Приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєва Т.Т. надала апеляційному суду відповідь (а.с. 83-84), за змістом якої: надати фотокопії всіх вищезазначених документів, у тому числі постанови, вона не має можливості, вказані документи зберігаються у П`ятій Донецькій державній нотаріальній конторі.

Тому, в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом у подальшому також витребувано (а.с.84) для долучення до матеріалів цієї справи у П`ятій Донецькій державній нотаріальній конторі фотокопії всіх документів та зокрема: постанови,серія та номер АА510019, виданої 01.08.2006 року, видавник: ДВС у Куйбишевському районі м. Донецька, Харакусах, які стали підставою для прийняття нею рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу індексний номер: 31153471 від 30.08.2016 16:01:33 та державної реєстрації 04.08.2006 року арешту нерухомого майна (у тому числі Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , що на теперішній час належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстровий номер обтяження: 3560478,04.08.2006 14:11:31, реєстратор: П`ята донецька державна нотаріальна контора, Донецький міський нотаріальний округ.

П`ята Донецька державна нотаріальна контора надала апеляційному суду відповідь (а.с. 87), за змістом якої: не має можливості надати фотокопії документів (зокрема постанови ДВС у Куйбишевському районі м. Донецька від 01.08.2006) які стали підставою для внесення запису про арешт майна ОСОБА_1 (номер обтяження: 3560478 від 04.08.2006), оскільки всі справи тривалого зберігання нотконтори, а також всі документи, які зберігалися в архіві нотаріальної контори до 01 грудня 2014 року, - залишилися на тимчасово окупованій території, а саме в м. Донецьку, - тому доступу до них немає.

У судове засідання 01 вересня 2021 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 81-82) заявник ОСОБА_1 та начальник Словянського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали,.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи і на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив: розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.с.89).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. п. 1,3 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 у цій справі, керувався ст.ст. 259-261,353-355,447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» та виходив із такого.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішення, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Ст. 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Звертаючись 16.11.2020 року до суду першої інстанції зі скаргою заявник просила поновити строк на звернення зі скаргою, оскільки вона 07.10.2020 року звернулась до начальника Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування арешту на майно, але відповіді не отримала.

Судом першої інстанції встановлено, що начальник Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не надав відповідь на заяву ОСОБА_1 , тому суд першої інстанції вважав, що остання не пропустила строк на оскарження бездіяльності цієї особи.

Згідно із договором дарування частки квартири від 26.08.2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвою Т.Т. та зареєстровано в реєстрі за №729, ОСОБА_3 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_1 прийняла в дар 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 14-17).

Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно 06.04.2027 року (а.с. 11-13).

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на все майно ОСОБА_1 накладено арешт постановою серія та номер АА510019, виданою 01.08.2006 року ДВС у Куйбишевському районі м. Донецька (а.с.11-13).

П`ята Донецька державна нотаріальна контора повідомила адвокату Груіцькій Л.О., що не може надати відомості з приводу накладення арешту на майно ОСОБА_1 відповідно до ст. 8 ЗУ «Про нотаріат». Також повідомили, що всі справи нотконтори, а також всі документи, які зберігалися в архіві нотаріальної контори до 01 грудня 2014 року залишилися на тимчасово окупованій території, а саме в м. Донецьку, і доступу до них немає (а.с. 19).

Із відповіді Слов`янського міськрайонного ВДВС Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21.09.2020 року №17.19-17/30433/76453 встановлено, що згідно постанови «про утворення виконавчої групи при органах ДВС управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області» на Слов`янський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції покладено виконання функцій Куйбишевського районного відділу у м. Донецьку ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Донецьку. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним виконавцем Куйбишевського районного відділу ДВС м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 . Також повідомлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень не містяться відомості за параметрами пошуку - ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 (а.с. 18).

ОСОБА_1 07.10.2020 року звернулась до начальника Слов`янського міськрайонного ВДВС Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою, в якій просила зняти арешт, накладений постановою ДВС у Куйбишевському районі м. Донецька, серія та номер: АА510019, виданої 01.08.2006 року на її нерухоме майно, а саме 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . На підтвердження направлення якого надала суду копію фіскального чеку від 07.10.2020 року (а.с. 20-21).

Ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій. Так, частина 5 зазначеної статті, передбачає, що постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник у передбачений ЗУ «Про виконавче провадження» спосіб 07.10.2020 року надіслала начальнику Слов`янського міськрайонного ВДВС Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву про скасування арешту на майно, але всупереч ч.5 ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про звернення громадян» ОСОБА_1 не повідомлено про результати розгляду її заяви.

Оскаржуючи бездіяльність начальника Слов`янського міськрайонного ВДВС Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шелудько А.В. вважала неправомірним нескасування накладеного арешту на її нерухоме майно, тобто заявник виходила з того, що з приводу її заяви слід прийняти рішення про скасування арешту.

Водночас ОСОБА_1 не зазначила жодний нормативний акт, який передбачає обов`язок державного виконавця, або начальника ВДВС прийняти таке рішення за встановлених в судовому засіданні обставин.

При вирішенні скарги в цій частині судом не встановлено порушення начальником Слов`янського міськрайонного ВДВС Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вимог діючого законодавства, оскільки заявником не наведено і судом не встановлено обставин, які відповідно до ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» були би підставою для зняття арешту.

Заявник також просила суд першої інстанції скасувати арешт, який накладено ДВС у Куйбишевському районі м. Донецька АА510019 від 01.08.2006 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, про що міститься запис про обтяження:16137978, реєстраційний номер обтяження: 3560478, на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , але не врахувала, що здійснюючи контроль за виконанням судового рішення, суд перевіряє відповідність рішення, дій державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця вимогам закону, або встановлює факт неправомірної їх бездіяльності.

За наслідками розгляду скарги суд має право визнати оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), але не наділений правом прийняття рішення, яке уповноважений прийняти державний виконавець чи інша посадова особа органу ДВС або приватний виконавець.

Таким чином, вимоги скарги про скасування судом арешту, який накладено постановою ДВС у Куйбишевському районі м. Донецька 01.08.2006 року, виходять за межі компетенції суду при розгляді скарги.

Крім того, ст. 447 ЦПК України передбачає право на звернення зі скаргою до суду під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено права чи свободи заявника.

Ч. 6 ст.81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись зі скаргою до суду першої інстанції ОСОБА_1 не надала докази, які підтверджують, що арешт було накладено постановою ДВС у Куйбишевському районі м. Донецька 01.08.2006 року саме в зв`язку з виконанням рішення суду, ухваленого відповідно до ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції позбавлений можливості визначити, чи повинна розглядатися скарга ОСОБА_1 в порядку розділу VІІ ЦПК України, що є підставою для відмови в задоволенні скарги, оскільки при прийнятті рішень доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

ОСОБА_1 не надала також апеляційному суду доказів того, що вищезазначений арешт на її власність у вигляді Ѕ вказаної квартири накладений державним виконавцем саме в межах будь-якого виконавчого провадження, в якому остання виступає саме боржником, та що вона має право вирішувати питання скасування цього арешту саме в порядку розділу VІІ ЦПК України.

Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, стороною заявника ОСОБА_1 апеляційному суду у цій справі не надані.

Доказом, передбаченим ст. 367 ч. 3 ЦПК України, якій може бути прийнятий апеляційний судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 , є інформація приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвої Т.Т. (а.с. 83-84), за змістом якої: надати фотокопії всіх документів, у тому числі постанови серія та номер АА510019, виданої 01.08.2006 року, видавник: ДВС у Куйбишевському районі м. Донецька, Харакусах, які стали підставою для прийняття нею рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу індексний номер: 31153471 від 30.08.2016 16:01:33 та державної реєстрації 04.08.2006 року арешту нерухомого майна (у тому числі Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , що на теперішній час належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстровий номер обтяження: 3560478,04.08.2006 14:11:31, реєстратор: П`ята донецька державна нотаріальна контора, Донецький міський нотаріальний округ, вона не має можливості, вказана постанова зберігається у П`ятій Донецькій державній нотаріальній конторі.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, у разі відмови скаржнику ОСОБА_1 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_1 , що при вищевикладених встановлених судом у цій справі фактичних обставинах остання не позбавлена права у подальшому окремо від цієї справи вирішувати питання щодо скасування арешту на частину її квартири в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 13.09.2021 року, оскільки у період з 11.09.2021 року по 12.09.2021 року включно мали місце вихідні дні.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.