Провадження №2/748/576/21
Єдиний унікальний № 748/1244/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2021 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Олещенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання Вадюхіної О.Г.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дитиною та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відносно їх малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити їй опікунство над малолітньою дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання малолітнього внука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 2 395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) грн 00 коп. щомісяця з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього внука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 2 395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) грн 00 коп. щомісяця з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття;

- відізвати з Славутицького міського відділу державної виконавчої служби виконавчий лист № 748/1481/18 від 10.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є матір`ю відповідача ОСОБА_2 та бабусею малолітнього онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками малолітнього ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Під час шлюбу батько дитини ОСОБА_3 в присутності дитини неодноразово вчиняв сварки з ОСОБА_2 , а 28 січня 2018 року заподіяв останній тілесні ушкодження, що також відбулось у присутності дитини, за що вироком Славутицького міського суду Київської області від 10 грудня 2018 року був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 24 квітня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Після розірвання шлюбу батько дитини проживає окремо, не надає коштів на утримання сина, не приймає будь-якої участі у вихованні малолітнього сина. Відповідач ОСОБА_2 як мати, також перестала піклуватися долею дитини, не надає сину будь-якої уваги, не займається розвитком дитини та її вихованням. ОСОБА_2 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП та було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Те, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків підтверджується тим, що всупереч рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 липня 2018 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина, не сплачує аліменти на дитину, про що свідчить розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість станом на 01 квітня 2021 року становить 56 141,27 грн. Висновком служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 05 квітня 2021 року № 02-03/132 про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 встановлено факт безвідповідального батьківства матері, вживання алкогольних напоїв та, як наслідок, систематичне залишення малолітньої дитини на дідуся ОСОБА_5 та бабусю ОСОБА_1 .

01 червня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 30 червня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, та просять прийняти рішення в інтересах малолітньої дитини.

Дослідивши доводи позову, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток.

Згідно з норми ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виконання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Такий захід впливу повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Як встановлено судом, 24 квітня 2018 року рішенням Славутицького міського суду Київської області було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Від даного шлюбу у подружжя є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментах, заборгованість по сплаті аліментів на дитину станом на 01 квітня 2021 року становить 56141,27 грн.

Вироком Славутицького міського суду Київської області від 10 грудня 2018 року відповідача ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Щодо позбавлення батьківських прав відповідач ОСОБА_3 заперечень суду не надав.

Відповідно до висновку служби у справах дітей Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 12 серпня 2021 року № 309, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо своєї малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У висновку зазначено, що ОСОБА_3 має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з батьком не проживає. Згідно довідки-характеристики від 22.07.2021 року ОСОБА_3 зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно характеристики, виданої Пакульським старостинським округом, ОСОБА_3 розлучений, має двох дітей. 29.07.2021 року було здійснено комісійний виїзд у родину ОСОБА_2 з метою проведення обстеження житлово-побутових умов. Члени родини не надали згоди на проведення обстеження. ОСОБА_3 був запрошений на засідання Комісії з питань захисту прав дитини, та на засідання батько не з`явився.

Згідно копії інформаційної довідки № 02-12/61 від 21 травня 2021 року закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 8 "Теремок" - Центр Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує заклад з 01 вересня 2016 року і по теперішній час. На даний час хлопчик перебуває у списку старшої группи " А" № 8. Садочок відвідує систематично і з задоволенням. Хлопчик доброзичливий, легко іде на контакт з дорослими і дітьми, залюбки виконує трудові доручення вихователів. В группі користується авторитетом серед однолітків, має багато друзів, під час спільної діяльності з дітьми проявляє лідерські здібності. На заняттях активний, йому подобаються завдання логіко-математичного спрямування, легко вчить вірші. Дитину до саадочка приводить і забирає у більшості випадків дідусь ОСОБА_5 . Піклується про життєдіяльність ОСОБА_4 бабуся ОСОБА_1 : купує речі, іграшки, канцелярське приладдя. Мама, ОСОБА_2 дуже рідко приходить за сином, а батько хлопчика за час перебування хлопчик5а у садочку,є жодного разу до закладу дошкільної освіти не приходив. (а.с.27)

Відповідачка ОСОБА_2 постановами Славутицького міського суду Київської області у 2020 році тричі притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП у зв"язку з ухиленням від виконання передбачених законодавством обов`язків по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При розгляді адміністративних справ судом встановлено відсутність нагляду за дитиною, що призвело до того, що місцезнаходження матері було невідомо з 06.05.2020 року по 08.05.2020 року, тобто в цей період не проживала зі своєю малолітньою дитиною, не доглядала, не забезпечувала належних умов проживання.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 13.11.2020 року о 20:00 годині залишила без належного нагляду свого сина не забезпечивши умов проживання, і повернулася додому вранці 15.11.2020 року. 19.11.2020 року о 09:00 годині ОСОБА_2 залишила без належного нагляду свого сина та не забезпечила умов для проживання, і повернулася додому 21.11.2020 року о 06:00 годині.

Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала того факту, що вона залишала дитину подовгу, іноді на тиждень, бо їздила до села. Але дитину залишала на бабусю та дідуся.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, погодженого рішенням виконавчого комітету 16.07.2021 року № 335, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як встановлено органом опіки та піклування, після припинення стосунків батько дитини ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 проживає із батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Під час обстеження умов проживання зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з`ясовано, що мати дитини ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_4 , зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину. Виховання ОСОБА_4 , його матеріальне утримання, піклування про фізичний та моральний розвиток, здоров`я хлопчика забезпечує бабуся ОСОБА_1 . Вона не отримує фінансової підтримки від батьків на утримання ОСОБА_4 . Дитина відповідно до віку та розвитку підтвердила факт проживання разом із дідусем та бабусею, хлопчик згадував також про матір та батька, проте зазначав, що бабуся ОСОБА_1 купує йому іграшки, речі, продукти харчування, вони разом перебували на відпочинку. Сім`я ОСОБА_2 перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради та комунальному закладі «Славутицький міський центр соціальних служб» 1 червня 2020 року. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 12.03.2020 № 12) родина ОСОБА_2 перебуває під соціальним супроводом через ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків. За час роботи із сім`єю була проведена початкова оцінка потреб дитини ОСОБА_4 та її сім`ї, детально вивчене її соціальне оточення. У ході проведеної профілактичної роботи встановлено, що ОСОБА_2 не усвідомлює проблем безвідповідального батьківства, не розуміє їх ризиків, що можуть призвести до непередбачуваних наслідків, пов`язаних із життям та здоров`ям сина ОСОБА_4 . Встановлені факти неналежного виконання батьківських обов`язків матір`ю ОСОБА_2 : вживання алкогольних напоїв та як наслідок - систематичне залишення малолітньої дитини без нагляду. За відсутності матері за хлопчиком доглядали дідусь ОСОБА_5 та бабуся ОСОБА_1 . Соціальний супровід сім`ї ОСОБА_2 припинено з негативним результатом відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 06.04.2021 № 09 на підставі інформації комунального закладу «Славутицький міський центр соціальних служб» від 02.04.2021 № 1-26/097). На запрошення служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради з метою з`ясування фактів ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 чи спростування, ОСОБА_2 у поясненні від 08.07.2021 № 02-03/240 зазначила, що не має офіційного працевлаштування, утримувати та виховувати сина ОСОБА_4 допомагають батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Громадянка ОСОБА_2 неодноразово була притягнена до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП через неналежне виконання батьківських обов`язків. Вироком Славутицького міського суду Київської області від 18 червня 2021 справа № 377/274/21 провадження № 1-кп/З77/42/21 гр. ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначене покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

У судовому засіданні відповідачка підтвердила факт її засудження за ч.1 ст.185 КК України вироком суду від 18 червня 2021 року.

Як вбачається з пред"явленої підозри, що має місце в матеріалах справи, ОСОБА_2 згодом засуджена за здійснення крадіжки грошових коштів на суму 1 600 грн у свого батька ОСОБА_5 .

При цьому суд враховує, що кримінальне правопорушення відповідачка вчинила під час розгляду даної справи про позбавлення її батьківських прав.

У судовому засіданні відповідачка заперечувала проти позову, разом з тим підтвердила, що дитиною здебільшого займаються її батьки, фінансово утримує дитину бабуся, позивач у справі, бабуся вирішує побутові питання, утримує дитину фінансово.

Як зазначалося позивачкою у судовому засіданні, що підтвердила і відповідачка, під час перебування даної справи у провадженні суду хлопчик пішов до першого класу та влаштовувала його до школи бабуся, купувала речі, одяг, шкільні принаддя, навіть писала заяву до навчального закладу про прийняття дитини до шкоди. На батьківські збори ходила теж бабуся. Мама жодного разу не відвідувала зборів.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідачі ухиляться від виконання своїх обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина, а тому є всі підстави позбавити їх батьківських прав.

І хоча відповідачка заперечує проти позову, навіть за час перебування цієї справи у суді на розгляді, вона не змінила свого ставлення до своїх батьківських обов"язків, вчинила кримінальне правопорушення, не цікавиться влаштуванням дитини до школи, не намагається вдовольнити найменші потреби дитини у зв"язку з початком навчання.

При вирішенні даного позову суд виходить із інтересів дитини і вважає за найкраще бути динині з бабусею, ніж з батьками. Тим паче, як зазначила у судовому засіданні позивачка, вона буде сприяти спілкуванню дитини з матір"ю та коли відповідачка усвідомить, що вона є матір"ю не тільки на словах, то остання матиме змогу повернути собі дитину.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачів по відношенню до їх малолітньої дитини підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Частиною 3 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до положень статей 243, 244 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до ст. 249 Сімейного Кодексу України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Таким чином, виходячи з норм цивільного та сімейного законодавства, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Згідно подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 -побутові умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам. Тривалий час ОСОБА_1 бере участь у вихованні, утриманні онука ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_5 , який має самостійний дохід. Стосунки між ними доброзичливі. Мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неналежним чином дбає про дитину, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з Висновком про стан здоров`я особи, виданим КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області» протипоказань для призначення позивачку опікуном нема.

З огляду на те, що відповідачі не приділяють належної уваги своїй дитині та свідомо нехтують своїми обов`язками по її вихованню, суд вважає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлений батьківського піклування, враховуючи, що позивачка є бабусею дитини, а також те, що остання матеріально та житлом забезпечена, хлопчик постійно знаходився на її утриманні, бабуся забезпечує їх всі належні умови для розвитку дитини та займається її вихованням, враховуючи відповідне подання органу опіки та піклування, суд вважає можливим призначити позивачку опікуном над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо позову в частині вимог про стягнення з відповідачів на користь позивачки аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зважаючи на вищевикладене, а також, враховуючи вимоги ст.182 СК України, позов в частині стягнення аліментів також підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога про відкликання з Славутицького міського відділу державної виконавчої служби виконавчого листа № 748/1481/18 від 10.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягає задоволенню, оскільки суперечить чинному законодавству. Дане питання може бути вирішено в порядку ч.4 ст.273 ЦПК України, але не у цій справі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки судовий збір у розмірі 980 грн, а саме з кожного по 454 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, місцезнаходження: Центральна площа, 7, м. Славутич, Київської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дитиною та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначити йому опікуном рідну бабуОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь опікуна ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 2 395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) грн щомісяця, починаючи з 31 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь опікуна ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 2 395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) грн щомісяця, починаючи з 31 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задовленні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з кожного на користь ОСОБА_1 по 454 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 вересня 2021 року.

Суддя В.І. Олещенко