Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1163/21
Провадження №2/382/710/21
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2021 року Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А. вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та ОСОБА_6 , про визнання довіреностей недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та ОСОБА_6 , в якому заявлені вимоги:

-визнати недійсною довіреність від 22.11.2019, видану від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на спеціальних бланках НОВ 232350 та НОВ 323351 за реєстраційними номерами 540 та 541 та скасувати реєстраційний запис № 49818368 від 22.11.2019 в Єдиному реєстрі довіреностей;

-визнати недійсною довіреність в порядку передоручення від 29.11.2019, видану від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_4 , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солошенком А.В. на спеціальних бланках ННХ 369399 та ННХ 369400 за реєстраційними номерами 1111, 1112 та скасувати реєстраційний запис № 49848582 від 29.11.2019 в Єдиному реєстрі довіреностей;

-визнати недійсною довіреність в порядку передоручення від 17.01.2020, видану від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_5 , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солошенком А. В. на спеціальних бланках ННХ 369450 та ННХ 369451 за реєстраційними номерами 15, 16 та скасувати реєстраційний запис № 50058241 від 17.01.2020 в Єдиному реєстрі довіреностей.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилається на положення ст. ст. 15, 203, 215, 216, 236, 237, 240, 244, 245 Цивільного кодексу України та стверджує, що:

-ОСОБА_1 є власником двох нежитлових приміщень апартаментів №№ 404, 405 площею 87,4 кв. м та 42,6 кв. м, розташованих в домоволодінні «Оздоровчий комплекс зі спеціалізованим парком відпочинку «Аквапарк та готель з апартаментами. II черга» за адресою АДРЕСА_1 ;

-право власності позивач набув на підставі двох договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 31.08.2011, укладених між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Кримський електротехнічний завод «Сатурн», оригінали яких знаходяться у позивача, ніколи не втрачалися і нікому не передавалися;

- довіреність від 22.11.2019 ОСОБА_1 не видавалася та не підписувалася; підпис від імені позивача в цій довіреності є підробленим;

- 26.03.2020 ОСОБА_1 стало відомо про те, що зазначене нерухоме майно незаконно вибуло з його володіння внаслідок шахрайських дій, які полягають у використанні невідомими особами оспорюваних довіреностей від 22.11.2019 року, від 29.11.2019 року та від 17.01.2020 року, виданих в порядку передоручення, з метою одержання дублікатів договорів від 31.08.2011 року, здійснення державної реєстрації прав ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі нерухомості Російської Федерації та подальшим укладенням договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 20.01.2020 року та від 20.03.2020 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства

Разом з тим, виходячи із правил виключної підсудності, встановлених ст. 30 ЦПК України, дана справа не підсудна Яготинському районному суду Київської області.

Так, виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 2729 ЦПК України.

Правила виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 ЦПК України, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає.

В силу ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Тому, позови, що пов`язані з визнанням недійсними правочинів щодо нерухомого майна (у даному випадку визнання недійсними односторонніх правочинів (довіреностей), на підставі яких, як стверджує позивач, належне йому нерухоме майно незаконно вибуло з його володіння) повинні пред`являтися до суду за місцезнаходженням майна.

Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.10.2019 у справі № 461/6956/17, від 25.05.2020 у справі № 643/4648/18 та від 11.07.2019 року у справі № 462/7217/18, від якого не відступила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 та від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18.

У постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків:

-логічна послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, спрямована на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору;

-за встановленими правилами процесуального законодавства виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном;

-словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Позивач оспорює довіреності, які містять відомості про доручення на отримання дублікатів правовстановлювальних документів на нерухоме майно та надання права на підписання договорів, що безпосередньо стосуються нежитлових приміщень апартаментів № № 404, 405 площею 87,4 кв. м та 42,6 кв. м, розташованих в домоволодінні «Оздоровчий комплекс зі спеціалізованим парком відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 . Зазначені у довіреностях дії прямо стосуються представництва у правовідносинах, пов`язаних із безпосереднім відчуженням нерухомого майна. За твердженням позивача, незаконне використання оспорюваних довіреностей призвело до незаконного вибуття зазначеного нерухомого майна з його володіння.

Ураховуючи, що даний спір пов`язаний з правом позивача на нерухоме майно, позов у цій справі про визнання недійсними односторонніх правочинів (довіреностей) має пред`являтися за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності, а саме до Гагарінського районного суду міста Севастополя.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

Оскільки Апеляційний суд міста Києва ліквідовано та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві, підсудність вказаної справи має визначатися Київським апеляційним судом.

Статтею 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи ту обставину, що даний позов підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, а за матеріалами позову майно знаходиться на території, що відноситься до тимчасово окупованої, вважаю, що ця позовна заява підлягає направленню до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. ст. 31, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 382/1163/21 (провадження № 2/382/710/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та ОСОБА_6 , про визнання довіреностей недійсними передати до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Кисіль О.А.