Провадження № 2/761/1203/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Компанії «Крестон Есоушиітс ЛТД» (Kreston Associates ltd), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Універсал Банк», про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Компанії «Крестон Есоушиітс ЛТД» (Kreston Associates ltd), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Універсал Банк», про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, в якому просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 31.10.2010 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грасименко О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 550; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 13.04.2011 р., укладений між ОСОБА_2 та компанією «Крестон Есоушиітс ЛТД», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 1228.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.10.2010 р. ним було продано квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . В подальшому на підставі договору від 13.04.2011 р.ОСОБА_2 продала квартиру Компанії «Крестон Есоушиітс ЛТД». Позивач зазначає, що спірна квартира на час вчинення правочинів перебувала в іпотеці ПАТ «Універсал-Банк», про що він дізнався 08.01.2019 р. з довідки з реєстру прав власності щодо нерухомого майна та справи між ПАТ «Універсал-Банк» та Компанії «Крестон Есоушиітс ЛТД» № 910/2181/18, при цьому, як стало відомо позивачу банк на відчуження квартири дозволу не надавав. Тому, позивач, посилаючись на ст. 215 ЦК України та ст. 12 Закону України «Про іпотек», вважає договори купівлі - продажупідлягають визнанню недійними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 08.01.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 08.12.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

30.08.2021 р. до суду надійшли пояснення АТ «Універсал банк», в якому представник банку виклав свої пояснення стосовно вимог позову.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили та відзиву не подали.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.10.2010 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, 30.04.2011 р. ОСОБА_2 та Компанія «Крестон Есоушиітс ЛТД» також уклали договір купівлі-продажу тієї ж квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що при укладені договору купівлі-продажу квартири 31.10.2010 р. він не знав, що вона є предметом іпотеки, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був відсутній запис про обтяження, а дізнався він про таке обтяження лише 08.01.2019 р. з довідки з реєстру прав власності щодо нерухомого майна та зі справи № 910/2181/18, де його залучили як третю особу.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 18.12.2007 р. між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір № 047-2915/840-0586 про надання кредиту в сумі 185000,00 доларів США, з відсотком за користування кредитним 11,95 % річних.

Відповідно до п.1.3. кредитного договору, цільове призначення кредиту для рефінансування заборгованості перед банком АКІБ «УкрСибБанк», згідно кредитного договору № 0 від 24.01.2017 р. та згідно кредитного договору № 0/2 від 24.01.20007 р.

Також, 18.12.2007 р. між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 047-2915/840-0586 про надання кредиту в сумі 124000,00 доларів США, з відсотком за користування кредитним 12,95 % річних.

Цього ж дня, для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 047-2915/840-0586 від 18.12.2007 р. та кредитним договором № 047-2902/840-0587 від 18.12.2007 р. між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , було укладено іпотечний договір, зареєстрований за № 7939, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., відповідно до якого ОСОБА_1 передано в іпотеку ВАТ «Універсал Банк» квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на момент укладення договору іпотеки належала ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., реєстровий №1082, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів від 24.01.2006 р. за № 1880299, зареєстрований в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомості» 26.01.2007 р, за реєстровим № 8019 в книзі № д.1067-197.

У пункті 1.4 договору іпотеки, іпотекодавець свідчить, що станом на дату укладення цього договору предмет іпотеки переданий в іпотеку згідно умов договору іпотеки № 44779 від 24.01.2007 р., укладеного між іпотекодавцем та АКІБ «УкрСибБанк». АКІБ «УкрСибБанк» не заперечує проти укладення іпотекодавцем з ВАТ «Універсал Банк» договору іпотеки другої черги, згідно з довідки вих.№ 35-23-06/248 від 13.12.2007р.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 передав квартиру АДРЕСА_1 , в іпотеку, ще 24.01.2007 р., а в подальшому 18.12.2007 р., після чого була накладена заборона відчуження предмета іпотеки та внесено відповідний запис до Державного реєстру іпотек, про що позивач не міг не знати.

Проте, рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 30.04.2010 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 30.09.2010 р., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ПАТ «Універсал Банк» про визнання права власності та визнання недійсним договору іпотеки, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та визнано недійсним договір іпотеки, укладений 18.12.2007 р. між ПАТ «Універсал банк» та ОСОБА_1 , і як наслідок виключено з реєстру запис про заборону відчуження предмета іпотеки - квартири, про що позивач також не міг не знати.

І тільки 08.02.2012 року рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-42239св11, скасовано рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 30.04.2010 р. і ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 30.09.2010 р., та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ПАТ «Універсал Банк» про визнання права власності та визнання недійсним договору іпотеки, та повернуто запис про обтяження іпотекою квартири до Державного реєстру іпотек.

Отже, з встановлених судом обставин вбачається, що на момент укладання позивачем оспорюваного правочину з Державного реєстру іпотек був виключений запис про обтяження квартири іпотекою, на підставі рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 30.04.2010 р., яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З вищевикладених норм вбачається, що при укладенні договору купівлі - продажу сторони повинні дійти всіх істотних умов договору, при цьому сторони правочину є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, однак із застереженням, що його зміст не повинен суперечити вимогам законодавства.

Відповідно до Глави 54 ЦК України, істотними умовами договору купівлі - продажу квартири є цивільна дієздатність сторін, об`єкт нерухомості, ціна предмета договору, форма договору (письмова з нотаріальним посвідчення) та досягнення сторонами згоди щодо умов договору.

Аналізуючи зміст договорів купівлі - продажу від 31.10.2010 р. та 30.04.2011 р. суд не знаходить підстав для визнання їх недійсними, оскільки при їх укладенні було дотримано вимоги законодавства.

Також варто зауважити, що набувач предмета іпотеки не позбавлений можливості отримувати інформацію про обтяження майна іпотекою самостійно або за допомогою третіх осіб та здатний виявити розумну обачність, щоб убезпечити себе від негативних наслідків, пов`язаних із набуттям статусу іпотекодавця, у тому числі і тих, що можуть настати у разі невиконання основного зобов`язання. Хоча обтяження майна іпотекою і впливає на можливість реалізації набувачем іпотечного майна свого конституційного права власності через обмежену правомочність розпоряджатися предметом іпотеки, втручання у таке право є мінімальним та спрямоване на врахування інтересів усіх суб`єктів вказаних правовідносин. (Рішення Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 (щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.1, 2 ст. 23 ЗУ «Про іпотеку»)

Так у пункті 6 договору купівлі-продажу квартири від 31.10.2010 р., позивач підтверджував, що відчужувана квартира на момент укладення цього договору під забороною чи арештом, в податковій заставі не перебуває, щодо неї не ведуться судові спори, вона не передана в іпотеку. При цьому, покупець - ОСОБА_2 мала можливість самостійно перевірити інформацію про обтяження майна іпотекою для мінімалізації настання негативних наслідків для себе.

Отже, при укладенні спірних правочинів сторони досягли згоди стосовно всіх істотних умов договорів, та скористалися допомогою нотаріуса для перевірки нерухомого майна на предмет обтяження, який в свою чергу на момент вчинення правочину встановив, що квартира не перебувала в іпотеці.

За таких обставин та приймаючи до уваги те, що при укладенні договорів купівлі-продажу був відсутній запис у Державному реєстрі іпотек, оскільки був виключений на підставі рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 30.04.2010 р., яке набрало законної сили, суд вважає, що відсутні підстави для визнання договорів купівлі - продажу квартири недійсними, а тому відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Компанії «Крестон Есоушиітс ЛТД» (Kreston Associates ltd), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Універсал Банк», про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: