Справа № 373/1635/21
Номер провадження 2/373/857/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 вересня 2021 року суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Залеська А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить: визнати незаконним і скасувати наказ генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №92-ОС від 27.08.2021, яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника генерального директора з наукової роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням посади; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з наукової роботи Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» з 28 серпня 2021 року; стягнути з Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 серпня 2021 року по день ухвалення рішення.

Посилається на те, що працював у НІЕЗ «Переяслав» з 01.07.2002 по 27.08.2021 та впродовж всього періоду роботи займав посади наукового працівника, старшого наукового працівника, провідного наукового працівника, заступника генерального директора з наукової роботи, неодноразово заохочувався з занесенням записів до трудової книжки. Однак з призначенням на посаду генерального директора НІЕЗ «Переяслав» ОСОБА_2 з 2015 року керівник заповідника почав систематично допускати по відношенню до нього дискримінацію його права на працю та упереджене ставлення, створюючи штучну систему порушень для обґрунтування звільнення з роботи виключно з причини особистого конфлікту. Вперше його було звільнено у березні 2017 року. Він звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду з позовом про поновлення на роботі, судом 01.11.2019 в позові відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 12.02.2020 рішення суду від 01.11.2019 скасовано та його поновлено на посаді заступника генерального директора з наукової роботи. Постановою Верховного Суду від 21.10.2020 в цій же справі висновки апеляційного суду підтверджені. Позивач зазначає, що у керівника заповідника ОСОБА_2 існує упереджене ставлення по відношенню до нього. Саме тому у період з 12.02.2020 по 08.01.2021 судові рішення про поновлення його на посаді заступника керівника генерального директора з наукової роботи не виконувались. 08.01.2021 позивача поновлено на посаді, допущено до роботи наказом №142-ОС від 23.12.2020, з яким позивача ознайомлено лише 08.01.2021 та вже 12.01.2021 попереджено про скорочення посади заступника генерального директора з наукової роботи і 27.08.2021 наказом №92-ОС звільнено з посади заступника генерального директора з наукової роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП у звязку з скороченням посади. Позивачу відомо про право роботодавця скорочувати посади на власний розсуд, однак він вважає своє звільнення незаконним, оскільки керівник заповідника ОСОБА_2 навмисно скоротив його посаду, фактично замінивши його посаду заступника генерального директора з наукової роботи на посаду заступника генерального директора з наукової та методичної роботи. При цьому фактично змінилася лише назва посади зі збереженням кола обов`язків, які виконував позивач.

Відповідно до ч.2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що її подано ОСОБА_1 , а саму позовну заяву підписано представником позивача ОСОБА_3 .

Таким чином, на виконання вимог п.2 ч.2 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві необхідно зазначити прізвище, ім`я та по батькові свого представника, його місце проживання чи перебування, поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку.

Також необхідно додати докази, які дають право підпису процесуальних документів та заяв по суті цього спору його представником, оскільки в ордері адвоката не зазначено в якій справі чи в якому спорі він надає правничу допомогу ОСОБА_1 .

Крім того, в порушення п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України до позову не додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат. Більше того, до позову не долучено договору про надання правничої допомоги, хоч у змісті позовної заяви зазначається, що така допомога є платною і в подальшому позивач буде ставити в суді питання про її відшкодування відповідачем. Така позиція представника позивача не відповідає вимогам процесуального закону та є недобросовісною по відношенню до відповідача, який вправі знати орієнтовний розмір судових витрат, що можуть бути присуджені з нього.

Також особою, яка подала позов, не виконано вимоги щодо посвідчення документів, поданих в копіях. Не всі додатки до позову, які подані в копіях, засвідчені в порядку, визначеному ст. 95 ЦПК, де передбачено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого посвідчення.

Що стосується клопотання про витребування доказів, то суд звертає увагу на наступне.

У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив витребувати з Головного управління Державної податкової служби у Київській області та з НІЕЗ «Переяслав» ряд документів, в тому числі: копії наказів, які стосуються переведення та призначення на роботу інших працівників підприємства у період з 27.01.2021 по 23.07.2021; копії усіх наказів про звільнення та призначення працівників на посаджу провідного інженера з охорони праці у період з 12.01.2021 по 27.08.2021; книгу реєстрації наказів з основної діяльності 27.07.2021 по 27.08.2021; довідку щодо розміру середнього заробітку ОСОБА_1 за його посаді

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Таким чином, враховуючи положення ст. 83 ЦПК України, позивачу одночасно з позовом необхідно оформити клопотання про витребування доказів відповідно до вимог ч.2 ст. 84 ЦПК України та серед іншого вказати обставини, які може підтвердити кожен документ, про витребування якого просить позивач або аргументи відповідача, які він може спростувати. А також вказати причини неможливості подати позивачем довідки з місця роботи про заробітну плату за відпрацьовані повні два місяці перед звільненням, на підставі якої суд може визначити середній заробіток за час вимушеного прогулу у відповідності до закону.

Вказані недоліки підлягають усуненню у встановлений судом строк, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику разом з додатками.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає

Суддя А.О. Залеська