Номер провадження 2/754/1956/21
РІШЕННЯ
Іменем України

02 вересня 2021 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.,

за участі секретарів судового засідання Кучера В.О., Микитюк А.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення пені по заборгованості за аліментами, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення пені по заборгованості за аліментами. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який надалі було розірвано на підставі рішення суду. Від даного шлюбу мають спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наразі є повнолітнім. 28.02.2003 року Дарницький районний суд м. Києва розглянувши цивільну справу № 2-1288/2003 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 21.02.2003 і до повноліття дитини. На підставі виконавчого листа, виданого на виконання вищевказаного рішення, було відкрито виконавче провадження. Відповідно до відміток, що здійснені на виконавчому листі визначено, що аліменти з ОСОБА_1 утримувались під час служби у в/ч НОМЕР_1 та ГУПФУ у м. Києві. На даний час, спільний син досяг повноліття, виконавче провадження є закінченим, при цьому, як з`ясувалось ОСОБА_1 за період з 2007 по 2018 рік отримував дохід (з якого не було сплачено аліменти відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.02.2003 по справі № 2-1288/2003) від ряду підприємств. Загалом з 2007 по 2018 рік ОСОБА_1 отримано дохід з якого не сплачено аліменти у загальному розмірі 33 860, 50 грн. Таким чином, відповідач протягом 2007-2018 років приховував та не сплатив аліменти відповідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.02.2003 по справі № 2-1288/2003 загалом у сумі 33 860, 50 грн. Отже, з огляду на те, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання зі сплати аліментів, позивачка вважає за доцільне стягнути з відповідача пеню за прострочення зобов`язання у розмірі 33 860, 50 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості.

Ухвалою судді від 23.11.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін.

У судовому засіданні позивачка вимоги позовної заяви підтримала, просила задовольнити, надаючи пояснення посилалась на обставини, що викладені в позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_2 заперечував щодо вимог позовної заяви, посилаючись на те, що в діях відповідача вина відсутня, доходів він не приховував, також жодним нормативним документом не передбачено обов`язок боржника повідомляти виконавчу службу про зміну місця роботи. При цьому, з моменту відкриття провадження щодо примусового стягнення з відповідача аліментів, останній сумлінно виконував свої обов`язки та вимоги державного виконавця.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позову з огляду на наступні обставини.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час звернення до суду з позовом досяг повноліття.

28.02.2003 року Дарницький районний суд м. Києва розглянувши цивільну справу № 2-1288/2003 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 21.02.2003 і до повноліття дитини.

На підставі виконавчого листа 2-1288/2003, виданого на виконання вищевказаного рішення, 27.01.2007 головним державним виконавцем Державної виконавчої служби у Деснянському районі м. Києва Бернацьким В.О. було відкрито виконавче провадження № 2722865 про примусове виконання виконавчого листа № 2-1288 виданого Дарницьким районним судом м. Києва 03.03.2003.

Відповідно до відміток, що здійснені на виконавчому листі визначено, що аліменти з ОСОБА_1 утримувались під час служби у в/ч НОМЕР_1 , ГУПФУ у м. Києві

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом статей 150, 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з вимогами частин 2, 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину закріплений Конституцією України та діючим законодавством.

Згідно відомостей отриманих з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, відносно ОСОБА_1 (за період з 1 кварталу 2017 по 4 квартал 2018), вбачається, що відповідач, зокрема, отримував доходи від Київська міська дирекція ВАТ, КП «Київпастра», Київський міський центр, Окружна виборча комісія з виборів народних депутатів, ТОВ «Козацька стріла», АТ «Альфа-банк»). Відрахування аліментів на утримання дитини, за період з 2007 по 2018, від зазначених підприємств та організації не здійснювалось.

Зі змісту позовної заяви, позивачці стало відомо про ухилення відповідача від відповідальності по сплаті аліментів випадково у 2018 році, в межах розгляду іншої цивільної справи. Відповідач в свою чергу посилався на те, що обов`язок щодо виконання судових рішень та збирання доказів лежить виключно на виконавчій службі, жодними нормативними документами не передбачений обов`язок боржника збирати докази.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» в першій редакції, що діяла станом на 02.06.2016, визначено, що Боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

За період першого кварталу 2007 року сума виплачених доходів відповідача від Київської міської дирекції відкритого АТ склала 4 520 грн. (борг по аліментам 1 062,5); третього кварталу 2008 року сума виплачених доходів відповідача від КП «Київпастра» склала 6 493, 60 грн. (борг по аліментам 1 623,4); четвертого кварталу 2008 року сума виплачених доходів відповідача від КП «Київпастра» склала 7363, 28 грн. (борг по аліментам 1 840, 82); першого кварталу 2009 року сума виплачених доходів відповідача від КП «Київпастра» склала 8 956, 07 грн. (борг по аліментам 2 239, 01); другого кварталу 2012 року сума виплачених доходів відповідача від Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат склала 2 520 грн. (борг по аліментам 255); другого кварталу 2013 року сума виплачених доходів відповідача від Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат склала 2 895 грн. (борг по аліментам 323, 75); другого кварталу 2014 року сума виплачених доходів відповідача від Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат склала 2020 грн. (борг по аліментам 80); четвертого кварталу 2014 року сума виплачених доходів відповідача від Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат склала 341, 04 грн. (борг по аліментам 85,26); другого кварталу 2015 року сума виплачених доходів відповідача від ГУ ПФУ в м. Києві (соціальна матеріальна допомога) склала 10 962 грн. (борг по аліментам 2 315,5); другого кварталу 2015 року сума виплачених доходів відповідача від Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат склала 2 200 грн. (борг по аліментам 125); третього кварталу 2015 року сума виплачених доходів відповідача від ГУ ПФУ в м. Києві (соціальна матеріальна допомога) склала 7 308, 00 грн. (борг по аліментам 1 402); другого кварталу 2016 року сума виплачених доходів відповідача від Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат склала 2 710 грн. (борг по аліментам 197, 5); другого кварталу 2016 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ «Козацька стріла» склала 3 157, 89 грн. (борг по аліментам 789, 47); третього кварталу 2016 року сума виплачених доходів відповідача від АТ «Альфа-Банк» склала 5, 58 грн. (борг по аліментам 1, 4); четвертого кварталу 2016 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ «Козацька стріла» склала 7 509, 32 грн. (борг по аліментам 1 877,33); четвертого кварталу 2016 року сума виплачених доходів відповідача від АТ «Альфа-Банк» склала 2, 85 грн. (борг по аліментам 0, 71); четвертого кварталу 2016 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ «Козацька стріла» склала 7 509, 32 грн. (борг по аліментам 1877, 33); четвертого кварталу 2016 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ «Козацька стріла» склала 8 978, 00 грн. (борг по аліментам 2244, 5); четвертого кварталу 2016 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ «Козацька стріла» склала 1 200 грн. (борг по аліментам 300); першого кварталу 2017 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ «Козацька стріла» склала 10 387, 89 грн. (борг по аліментам 2596, 97); першого кварталу 2017 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ «Козацька стріла» склала 520 грн. (борг по аліментам 130); другого кварталу 2017 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат склала 3000 грн. (борг по аліментам 120); другого кварталу 2017 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ «Козацька стріла» склала 10 500 грн. (борг по аліментам 2 625); третього кварталу 2017 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ «Козацька стріла» склала 14 165, 48 грн. (борг по аліментам 3541, 38); четвертого кварталу 2017 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ «Козацька стріла» склала 9 689, 40 грн. (борг по аліментам 2 422, 35); першого кварталу 2018 року сума виплачених доходів відповідача від ТОВ «Козацька стріла» склала 1490, 26 грн. (борг по аліментам 3 522, 56).

Розмір не сплачених відповідачем аліментів розрахований відповідно до отриманої інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків (без урахування пенсійних виплат).

Отже, враховуючи викладене вище, встановлені по справі обставини, з урахуванням вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач будучи обізнаним про свій обов`язок утримувати сина до досягнення ним повноліття, під час вчинення державним виконавцем виконавчих дій цілеспрямованого не повідомив про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно, а саме про отримання доходів від ряда підприємств та організацій за період з 2007 по 2018 р.р., що свідчить про фактор наявності вини з боку платника, а відтак враховуючи надані сторонами докази, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по несплаті аліментів, що виникла внаслідок недобросовісних дій відповідача за період з 2007 по 2018 р.р., у розмірі 33860 грн. 50 коп.

За правилами ч.1, ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як рекомендує п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, оскільки заборгованість по сплаті аліментів за період з 2017-2018 року виникла з вини відповідача, одержувач аліментів, тобто позивачка по справі, має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості. Сума неустойки (пені) за вказаний період складає 750 369, 37 грн., розрахованої відповідно до позовної заяви. Однак, оскільки нормою ч. 1 ст. 196 СК України законодавець обмежив розмір стягнення неустойки (пені) до розміру не більше 100 відсотків заборгованості, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 33 860 грн. 50 коп. неустойки (пені), яка дорівнює розміру заборгованості, про що, в свою чергу, просить позивач у своєму позові.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
З приписів статті 89 ЦПК України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань.

При цьому, суд відмовляє в стягненні з відповідача судових витрат, оскільки в матеріалах справи не міститься доказів на підтвердження їх понесення позивачкою.

Керуючись ст.ст. 180, 194, 196 СК України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 177,

209, 210, 265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати суму заборгованості по несплаті аліментів ОСОБА_1 на виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 28.02.2003 року у розмірі 33860 грн. 50 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) заборгованість по несплаченим аліментам у розмірі 33860 грн. 50 коп. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 33860 грн. 50 коп., а всього стягнути 67721 грн..

В задоволенні інших вимог позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення суду виготовлено 10.09.2021.

Суддя: