Справа № 459/1677/20
Провадження № 2/459/120/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Новосада М.Д.

з участю:

секретаря судового засідання Канюки В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

16.06.2020 представник позивача звернувся до суду із даним позовом , в якому просить стягнути з відповідачів 39910,02 долари США кредитної заборгованості. В обґрунтування позову послався на те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 18.12.2007 уклали кредитний договір № СGZ0GK00000054. Згідно із даним договором банк надав відповідачу кредит у розмірі 44000 долари США на термін до 18.12.2027, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за даним договором було укладено договори поруки із відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Відповідач ОСОБА_1 не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами, зобов`язання за вказаним договором не виконав. Станом на 26.02.2020 утворилась заборгованість 367896,79 долари США, яка складається з 39910,02 долари США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 29292,98 долари США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5628,40 долари США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 293065,39 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Просив стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту.

Ухвалою від 30.06.2020 у справі відкрито провадження.

09.10.2020 відповідач ОСОБА_1 подав відзив, в якому вказав, що рішенням суду у справі №2-1191/09 позивач звернув стягнення на предмет іпотеки за спірним кредитним договором. За яку суму було продано його квартиру та відповідно яка сума поступила позивачу на погашення тіла кредиту йому не відомо. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та належним чином не обґрунтованими.

09.10.2020 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали відзиви, в яких вказали, що договори поруки вони не укладали та не підписували. Просили відмовити к позові в повному обсязі.

26.10.2020 представник позивача подав відповіді на відзиви.

02.03.2021 підготовче провадження було закрито та витребувано в порядку ст.84 ЦПК України від позивача оригінали договорів поруки №CGZ0GK0000054 від 18.12.2007, укладені із ОСОБА_3 та з ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 05.05.2021 представник позивача позовні вимоги підтримала. Вказала, що відповідач ОСОБА_1 уклав з банком спірний кредитний договір. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підписали договори поруки та знали про існування спірного кредитного договору. В 2009 році рішенням суду було звернено стягнення на предмет іпотеки за спірним кредитним договором, була продана квартира відповідача ОСОБА_1 та кошти з продажу пішли на погашення тіла кредиту та пені, що відображено в розрахунку. Однак уся сума боргу не була погашена. Просила солідарно стягнути з відповідачів заборгованість по спірному кредитному договору, а саме 39910,02 доларів США.

Представник відповідача позов заперечив. Вказав, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підписували договори поруки, відповідач ОСОБА_1 міг скористатись їхніми паспортними даними та оформити договори поруки без їх згоди. Їм не було відомо про наявність спірного кредитного договору. Просив відмовити у позові.

16.09.2021 представники сторін подали заяви про завершення розгляду справи без участі сторін. Представник позивача вказала, що позов підтримує. Представник відповідачів зазначив, що позов заперечує.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розгляд справи призначався на 16.09.2021, повне рішення в порядку ст.268 ЦПК України складено 20.09.2021.

Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст.3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1,2 ст 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати пені, штрафу є додатковим до основного.

Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимогти дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 18.12.2007 було укладено кредитний договір № СGZ0GK00000054, згідно із яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 44000 долари США на термін до 18.12.2027 (а.с.14-17 т.1), в забезпечення якого було також укладено між ними договір іпотеки.

В забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором також було укладено договори поруки із відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.18,19 т.1).

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 порушив умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за договором не виконав.

Згідно із матеріалами справи за відповідачем станом на день розгляду рахується заборгованість по тілу кредиту у розмірі 39910,02 Долари США. Кредитний договір укладений на термін до 18.12.2027.

Доказів належного виконання кредитного договору відповідачем та його представником суду не надано.

Між сторонами не укладалися додаткові угоди щодо зміни строку виконання зобов`язань, а тому строк повернення кредитних коштів встановлено до 18.12.2027 року. Строки виконання зобов`язань за договором змінені не були і сторони продовжують керуватися умовами договору.

У зв`язку з тим, що банк не змінював строк повернення в розумінні ЦК України - строк звернення із вимогами про стягнення тіла кредиту до відповідачів не минув.

Згідно з пунктом 2.1.1. кредитного договору банк зобов`язався надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.7.1 кредитного договору, і такі кошти банком були надані, отримання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_1 не заперечувалось, а відтак, надавши позичальнику кредитні кошти, позивач виконав зобов`язання за цим кредитним договором.

Пункт 2.2.2. кредитного договору передбачає, що позичальник зобов`язався сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п.7.1,2.3.1, 2.3.2, 2.3.3,3.1, 3.2 цього договору.

Спірний кредитний договір недійсними в судовому порядку не визнавався, а відтак такий є чинним і зазначені у них зобов`язання підлягають виконанню його сторонами.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 26.02.2020 за спірним кредитним договором утворилась заборгованість 367896,79 долари США, яка складається з 39910,02 долари США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 29292,98 долари США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5628,40 долари США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 293065,39 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Долученим до матеріалів справи розрахунком, правильність та обгрунтованість якого заперечує апелянт, підтверджується списання ПАТ КБ «ПриватБанк» частина суми заборгованості, що виникла у ОСОБА_1 в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання додаткової угоди, саме пені в розмірі 5494.56 дол. США..

Відповідача ОСОБА_1 у відзиві вказав про необґрунтованість долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості з тих підстав, що при складанні розрахунку заборгованості не видно, яка сума від продажу предмету іпотеки була врахована в рахунок заборгованості. Однак зазначене не є беззаперечним доказом тверджень представника відповідача про неправильність розрахунку заборгованості, оскільки, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідач на спростування розрахунку заборгованості, наданого банком, не надав іншого, альтернативного розрахунку.

Крім того, суд критично оцінює твердження відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що вони не підписували договори поруки та їм не було відомо про наявність спірного кредитного договору. Слід зазначити, що вказані договори поруки ними не оспорювались та недійсними в судовому порядку не визнавались, а відтак такі є чинними і зазначені у них зобов`язання підлягають виконанню його сторонами.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представники, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої на кожну зі сторін покладається обов`язок доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень.

Згідно із договорами поруки, поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язались відповідати перед позивачем за своєчасне і повне виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором. Порукою забезпечується виконання зобов`язань позичальника у повному обсязі.

Як вбачається з п.4 договорів поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З метою мирного врегулювання спору банком було направлено відповідачам повідомлення від 26.02.2020 про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором із вимогою її погашення. Однак, вказана вимога залишилась без відповідного реагування (а.с.9,10,11,12 т.1).

Зважаючи на те, що станом на 26.02.2020 умови спірного кредитного договору не були виконані, позивач набув права вимагати від відповідачів погашення заборгованості за цим договором солідарно.

З наданого позивачем розрахунку встановлено, що станом на 26.06.2020 утворилась заборгованість за спірним кредитним договором у розмірі 367896,79 долари США, яка складається тіла кредиту, заборгованість по відсоткам, комісії за користуванням кредитом; та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. У позовних вимогах банк просить стягнути із відповідачів заборгованість за тілом кредиту у розмірі. 39910,02 долари США.

Жодного доказу на спростування складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачі суду не надали. Вимоги позивача ґрунтуються на умовах договору та вимогах закону. Враховуючи наведене, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом,

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статі 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо; у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений говором або законом чи іншим нормативно-правовим актом використання валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Так як сторонами у договорі було визначено грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, тому заборгованість слід стягнути у валюті «долар США».

З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідачів підлягає стягненню у користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 14684,89 грн., що становить по 4894,96 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № СGZ0GK00000054 від 18.12.2007 у розмірі 39910 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот десять) ,02 долари США

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» по 4894,96 грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.09.2021

Суддя: М. Д. Новосад