Справа № 368/1211/20
Рішення

Іменем України

"06" вересня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі: головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Кагарлику в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що становить 0,3204 га. з яких за цільовим призначенням 0,0704 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Мотивувала позов тим, що згідно з рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 17.11.2017 року у справі №368/1071/17 та свідоцтва виданого державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Отькало С.В. від 27.08.2020 р. за №863, ОСОБА_1 (далі - Позивач) належить право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Державним актом на право власності на землю Серія ІІ-КВ №16555 від 07.10.2002 року, земельна ділянка під вказаним житловим будинком площею 0,3204 га належить відповідачу ОСОБА_2 . При цьому із загальної площі земельної ділянки, яка становить 0,3204 га, 0,0704 га надано для ведення особистого селянського господарства та 0,250 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Разом з тим, Позивач, будучи власником частини житлового будинку, має право на визнання за нею права власності на пропорційну частину земельної ділянки, що знаходиться під цим будинком.

Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 120 Земельного кодексу У країни у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Частиною 1 ст. 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

З наведених норм вбачається, що чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права власності на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, який на ньому розташований, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі

Відповідно до п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 809/48/18, набуття речового права на земельну ділянку особою, яка набула права власності на розміщене на ній нерухоме майно, відбувається шляхом переходу від попереднього власника (користувача) земельної ділянки.

Таким чином, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі або споруди. Стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю, що на ній розташована.

Оскільки Позивач на підставі рішення суду та свідоцтва набула право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вона має право на визнання за нею права власності на пропорційну частину земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування її житлового будинку.

Враховуючи, що Позивач є власником всього житлового будинку, за нею має бути визнано право на всю земельну ділянку під вказаним будинком, що становить 0,3204 га, з яких за цільовим призначенням 0,0704 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та подав письмові пояснення, де зазначив що позов не визнає, так як частина земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . площею 0,0704 га має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Також вважає необґрунтованими вимоги щодо земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Судом встановлено, що сторони спору зареєстрували шлюб 10.11.1995 року . Позивач за час шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 купили на підставі договору купівлі продажу від 29.06.2002 року за спільні кошти житловий будинок , що розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 17.11.2017 року у справі №368/1071/17 та ухвали суду від 17.11.2017 року про виправлення описки визнано за ОСОБА_1 право приватної властності на Ѕ частку в праві спільної часткової власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на житловий будинок , що розташований по АДРЕСА_1 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.08.2020 року позивач зареєструвала право власності на об`єкт нерухомого майна Ѕ частину вказаного житлового будинку.

Згідно свідоцтва, виданого державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Отькало С.В. від 27.08.2020 р. за №863 на підставі акта на передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу , ОСОБА_1 належить право власності ще на Ѕ частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 27.08.2020 року позивач зареєструвала право власності на об`єкт нерухомого майна Ѕ частину вказаного житлового будинку.

Згідно з Державним актом на право власності на землю Серія ІІ-КВ №16555 від 07.10.2002 року, земельна ділянка під вказаним житловим будинком площею 0,3204 га належить відповідачу . При цьому із загальної площі земельної ділянки, яка становить 0,3204 га, 0,0704 га надано для ведення особистого селянського господарства та 0,250 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Разом з тим, позивач, будучи власником Ѕ і Ѕ частини житлового будинку, має право на визнання за нею права власності на пропорційну частину земельної ділянки, що знаходиться під цим будинком, а саме на Ѕ і Ѕ частини земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а всього на всю вказану земельну ділянку.

Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Частиною 1 ст. 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

З наведених норм вбачається, що чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права власності на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, який на ньому розташований, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі

Відповідно до п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 809/48/18, набуття речового права на земельну ділянку особою, яка набула права власності на розміщене на ній нерухоме майно, відбувається шляхом переходу від попереднього власника (користувача) земельної ділянки.

Таким чином, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі або споруди. Стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю, що на ній розташована.

В частині позову про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0704 га для ведення особистого селянського господарства слід відмовити, так як вказана земельна ділянка не має відношення до обслуговування житлового будинку, що належить позивачу та має інше цільове призначення.

А тому позов задоволити частково та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 120 Земельного Кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В частині позову про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0704 га для ведення особистого селянського господарства відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 10.09.2021 року.

Суддя В.І. Кириченко