н/п 4-с/490/71/2021 Справа № 490/9202/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Гуденко О.А.,

за участю секретаря Волошиній Я.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця, визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

З0 червня 2021 року боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 через свого представника адвоката Клюєвої І.С. звернувся до суду із скаргою , суб`єкт оскарження старгий державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Мурза Юлія Вікторівна, стягувач ОСОБА_2 , в якій просить визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів , складений в межах виконавчого провадження ВП № 65534283 з виконання судового наказу Центрального районного судуд м.Миколаєва від 17.03.2020 року № 490/9202/19 ; визнати неправомірною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.06.2021 винесену в межах вказаного виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 17 березня 2020 року Центральним районним судом м. Миколаєва був ухвалено судовий наказ про стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

25 січня 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 01 червня 2021 року старшим державним виконавцем Мурзою Ю.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, у відповідності до якої звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримсує дохід у ТОВ "Стра-Буд Центр" та посчтановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку ( доходу) , що належить до виплати боржнику ,після відрахування податків та зборів утримувати 1/2 частину заробітної плати до погашення заборгованості, яка станом на 01.є06.2021 року становить 56 779,00 грн .

Державний виконавець також склав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, зя кого вбачається, що розмір аліментів нараховувався виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Проте він був офіційно працевлаштований з 09.10.2019 року .

Так, з 09.10.2019 року по 01.02.2020 року він працював в ТОВ "Баядера Логістик", а з липня 2020 року по теперішній час працює в ТОВ "Стар-Буд Центр", і з інформації про виконавче провадження вбачається, що старшим державним виконавцем було отримано відповідь ПФУ, з якою встановлено , що боржник працює офіційно.

Отже вказаний розрахунок складено без дотримання положень ст. 71 ЗУ "Про виколнавче провадження" та ст. 195 СК України.

Зазначає, щ його дохід в жовтні 2019 року склав 2495,60 грн, отже розмір аліментів має бути 623,90 грн тощо.Вказані суми є суттєво меншими за ті , що вказані у розрахунку заборгованості, складеному старшим державним виконавцем.Крмі того в період з грудня 2019 року по травень 2021 року боржник сплачував стягувачу аліменти у добровільному порядку шляхом щомісячного перахування на картку по 1000 грн, взагальній сумі ним було сплачено 18 715,90 грн.

За такого, як наслідок неправильного складеного розрахунку заборгованості на суму 56779 грн - підлягає скасуванню й постанова державного виконавця про звернення стягнення на його заробітну плату від 01.06.2021 року.

Також зазначає, що про оскаржувану постанову державного виконавця та розрахунок заборгованості йому стало відомо лише за місцем роботи 22.06.2021 року - а отже строк на поджачу цієї скарги на дії державного виконавця до суду ним не пропущено.

У судове засідання скаржник, стягувач та державний виконавець не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 447, 449 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Заявником підтверждено належним чином, що оскаржувана постанова отримана боржником за місцем роботи 22.06.2021 року, з вказаної скаргою він звернувся до суду 30 червня 2021 року, отжде строк на подання скарги ОСОБА_1 не пропущено.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положеньЦПК Українирозгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22 листопада 2019 року Центральним районним судом м. Миколаєва був ухвалено судовий наказ за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посинаючи з 21.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття..

21 травня 2021 року державним виконавцем Центрального ВДВС Мурза Ю.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, щодо виконання даного наказу.

Як вбачається з інформації про виконавче провадження № 65534283 Постановою державного виконавця Центрального ВДВС від 01.06.2021 року виконавчий документ передано на виконання до підприємтсва - ТОВ "Стар-Буд Центр" ( втснаовлено місце роботи боржника з відповіді ПФУ).

01.06.2021 року в межах вказаного виконавчого провадженя старшим державним виконавцем Центрального ВДВС Мурзою Ю.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , який працює та отримує дохід в ТОВ "Стар-Буд Центр". постанолено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу) що належить до випалати боржнку , після відрахування податків утримувати 1/2 частину заробітної плати до погашення заборгованості . у разі, якщо платник аліментів не працював ан час виникнення заборгованості , вона обчислюється , виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. розрахунок додається. Заборгованість станом на 01.06.2021 року становить 56779,00 грн. Після утримання заборгованості здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімумум щомісчно.

Як вбачається з доданого розрахунку заборгованості за період з 21.10.2021 року по травень 2021 року боржником жодного раху аліменти не сплачено та нараховані старшим державним виконавцем Мурзою Ю.В. в загальному розмірі 56 779 грн - з розрахунку 1/4 частини від розміру середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості ( приблизно 2600-3100 грн на місяць нараховані аліменти).

Як вбачається з довідки ТОВ "Стар-Буд Центр", ОСОБА_1 працює на підприємтсві з червня 2020 року , його заробітна плата за липень 2020-грудено 2020 року становила 5 400 грн на місяць - до виплати по 4347 грн, з січня 2021 року - 6400 грн - 5152 грн до виплати щомісячно.

Як вбачається з довідки ТОВ "Баядера-Логістик", ОСОБА_1 працює на підприємстві з жовтня 2019 по лютий 2020 року його заробітна плата становила 2495,50- 3807,65 грн до виплати щомісячно.

Також з доданих скаржником дублікатів квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 за вказаний період сплачував на користь ОСОБА_5 з призначенням платежу "аліменти" по 100 грн щомісячно, в грудні 2020 - 500 грн.

Так , відповідно до З У"Про державний бюджет на 2020 рік", розмір аліментів для дітей віком до 6 років не може бути меншим жовтень-листопад 2020 року 929,50 грн. (1859 грн. ? 50%);грудень 2020 -960,50 грн. (1921 грн. ? 50%).

Так , відповідно до ЗУ"Про державний бюджет на 2021 рік", розмір аліментів для дітей віком до 6 років не може бути меншим січень-травень 2021 року -960,50 грн. (1921 грн. ? 50%).

Згідно довідки про заробітну плату скаржника в період січня- травня 2021 року - 1/4 чапстка від його заробітку становить 1288 грн на місяць.

Відповідно дост.71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченогоСімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1)надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2)подання заяви стягувачем або боржником; 3)надіслання постанови на підприємство,в установу,організацію,до фізичноїособи -підприємця,фізичної особи,які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію,стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчогодокумента за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.195 Сімейного Кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 26 лютого 1993 року № 146 « Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з:18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю).

Дослідивши зміст сокаржуваного розрахунку та проаналізувавши наявні в ньому показники, суд приходить до висновку, що вказаний державним виконавцем розрахунок був проведений не у відповідності до положень ст. 195 СК України, а саме за частиною другою цієї статті, хоча в період до лютого 2020 та з липня 2020 року по травень 2021 року включно - боржник мав офіційне працевлаштування, отже розмір аліментів мав визначатися державним виконавцем за положеннями ч.1 ст. 195 СК Укаїни - виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Зважаючи на наведене вище, суд приходить до переконання, що оскаржуваний розрахунок заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 65534283 за судовим наказом №490/9202/19, виданим 17.03.2020 року Центральним районним судом м.Миколаєва по боржникуПопову О.Ю. дійсно був проведений державним виконавцем з порушенням вимог ст.195 СК УкраїнитаЗакону України «Про виконавче провадження», як про те зазначає скаржник, тому такий беззаперечно є неправомірним та підлягає скасуванню..

Також суд враховує, що надані боржником квитанції не було відображено та враховано в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на травень 2021 року.

Належних та допустимих доказів на підтвердження правильності оскаржуваного розрахунку державним виконавцем до суду не надавались.

Державним виконавцем при складанні оскаржуваного розрахунку було зазначено розмір щомісячних зобов`язань боржника зі сплати аліментів та не було враховано здійснених ним платежів на погашення таких нарахувань.

Більш того, п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених ч.4ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (абоїх копій)про перерахуванняаліментів,наданих стягувачемчи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст.195 СК України.

Аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами, у тому числі й з урахуванням платежів, які підтверджуються копіями квитанцій, і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Квитанції, долучені до матеріалів виконаного провадження, надані на підтвердження переказу готівки через ПАТ КБ «ПриватБанк» містять данні про прізвище, ім`я та по-батькові платника ОСОБА_1 , кому перераховуються - ОСОБА_2 , а також призначення платежу - переказ особистих коштів - за аліменти. В квитанціях чітко зазначено кому, на який номер рахунку перераховані грошові кошти, а також вказано конкретний розмір суми аліментів. Окрім того, номер рахунку отримувача, місце отримання та прізвище того, кому перераховувалися кошти, на всіх квитанціях однаковий.

Стягувачем не надано доказів щодо здійснення перерахунку коштів за іншим призначенням ніж сплата аліментів.

З огляду на положення пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерстваюстиції Українивід 02квітня 2012року №512/5 (далі - Інструкція № 512/5), надані боржником копії квитанцій є допустимими доказами відповідно до вимог ЦПК України, які підтверджують факт сплати аліментів .

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги в частині визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Щодо вимог скарги про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця від 01.06.2021 року.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення (суду) на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Частинами 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України (висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, справа № 713/1062/17).

З метою забезпечення належного виконання рішення суду, у статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначений перелік заходів примусового виконання рішень, зокрема, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Таким чином, процесуальний порядок застосування примусових заходів звернення стягнення на майно боржника, на заробітну плату (заробіток, доходи, пенсію, стипендію), застосування інших заходів, передбачених рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто виконати певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Порядок застосування кожного заходу примусового виконання рішення має специфічні риси, які повинні враховуватись державним виконавцем вже у процесі виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Враховуючи вказані положення закону суд погоджується з твердженнями державного виконавця про те, що під час виконання рішення суду про стягнення періодичних платежів, до яких також відносяться аліменти, державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без попереднього з`ясування наявності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, а також майна, на яке можливо звернути стягнення, у зв`язку з чим дії державного виконавця в цій частині відповідають вимогам закону.

Разом з тим, статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які може бути утримано за виконавчими документами.

Так, ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів, 50 відсотків.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок стягнення аліментів.

Так, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника визначений, також, Розділом Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, у якому зазначено, що звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок здійснення відрахувань здійснюються відповідно до статей 68 - 70 Закону.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Копія зазначеної постанови залишається у виконавчому провадженні на контролі.

Таким чином, аналізуючи положення діючого законодавства у сфері примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, суд приходить до висновку про те, що основною і єдиною умовою для звернення стягнення 50% заробітної плати боржника є наявність заборгованості по аліментам.

Разом з тим, як встановлено судом, здійснений розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає до скасуванню.

Крім того суд враховує, що постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 від 01.06.21 направлено за місцем роботи останнього, при цьому заявник не був взагалі обізнаний про існування вказаної постанови, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати державному виконавцю будь-які пояснення з приводу виконання ним судового рішення, у тому числі у добровільному порядку, що, у свою чергу, має значення для встановлення як наявності самої заборгованості по аліментам, так і визначення її розміру. Судуд не надані матеріали виконавчого провадження , які свідчать, що державним виконавцем здійснювалися виклики боржника до відділу державної виконавчої служби з метою отримання пояснень, що стосуються виконання рішення суду, доказів про добровільну сплату аліментів.А тому суд погоджується з твердженнями заявника про те, що державним виконавцем під час винесення оскаржуваної постанови про звернення стягнення на його заробітну плату не було враховано усіх обставин, які мають значення для визначення розміру таких відрахувань.

З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку, що сокаржувана постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в частині п.2 - проведення щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходу) що належить до виплати боржнику , після відрахування податків утримання 1//2 частини заробітної плати до погашення заборгованості у розмірі 56779,00 грн - не відповідають визначеним Законом України «Про виконавче провадження» нормам, у зв`язку з чим скарга підлягає частковому задоволенню в цій частині.

Щодо скасування Постанови від 01.06.2021 року в частині здійснення відрахувань з доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно - то суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги в цій частині з огляду на вищенаведені положення чинного законодавства . Крім того, суд враховує, що

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.7,10,12,260,261,447 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений в межах виконавчого провадження № 65534283 з виконання судового наказу Центрального районного суду м.Миколаєва від 17 березня 2020 року № 490/9202/19 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Мурза Юлія Вікторівна.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Мурза Юлія Вікторівна про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 від 01 червня 2021 у виконавчому провадженні № 65534283 в частині: " п.2. Проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу) що належить до виплати боржнику , після відрахування податків утримання 1//2 частини заробітної плати до погашення заборгованості. Заборгованість станом на 01.06.2021 становить і 56779,00 грн ."

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 24.09.2021 року.

Суддя Гуденко О.А.