30 серпня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.
за участю секретаря судового засідання Марченко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
18 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 .
Від попереднього шлюбу з ОСОБА_3 позивач має доньку ОСОБА_2 , яка з 26 вересня 2003 року зареєстрована у вказаній квартирі.
Рішенням Соснівського районного суду від 10 квітня 2007 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірваний.

Після розірвання шлюбу донька позивача ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю за іншою адресою.

Позивачу фактичне місце проживання ОСОБА_2 не відоме.

Відповідач участь в утриманні квартири не приймає.

Внаслідок реєстрації відповідача у вказаній квартирі позивач позбавлений можливості отримувати субсидію.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Могилей С.В. у судове засідання не з`явились, останній звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його та без участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі Судової влади України.

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явилася, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви суду не надала. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі договору дарування квартири від 01 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу Старовойтовою Л.В., ОСОБА_1 прийняв в дар належну ОСОБА_4 на праві приватної власності квартиру за адресо: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1176601 від 06 серпня 2003 року, виданого КП « Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації № 136720950 від 06 вересня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєестру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 18489/01-10 від 14 вересня 2020 року про результати розгляду запиту адвоката Могилей С.В., відповідно до адресної карки особи, в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 14 вересня 2020 року зареєстровані чотири особи.

Згідно акту не проживання особи за місцем реєстрації від 10 листопада 2020 року, складеного головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Центральний», засвідченого сусідами: ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично не проживає за цією адресою з 2006 року по теперішній час.

Згідно акту опитування сусідів № 6443 від 29 липня 2021 року, складеного головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Центральний», засвідченого сусідами: ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично не проживає за цією адресою з 2006 року по теперішній час. Місце перебування останньої не відоме.

Згідно довідки з місця проживання та про склад сім`ї, складеного головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Центральний», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично не проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з 2006 року. Довідка видана на підставі акту № 6443 від 29 липня 2021 року.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 24 жовтня 2018 у справі № 490/12384/16-ц, «особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин».

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2006 року.

Доказів зняття відповідача з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , в позасудовому порядку матеріали справи не містять і сторонами суду не надано.

Крім того, матеріали справи не містять та відповідачем не надано жодного доказу, який свідчить про її проживання в квартирі АДРЕСА_1 після 2016 року та вчинення перешкод в її проживанні в квартирі за адресою : АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, позивачем доведено факт відсутності відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом понад рік без поважних причин в квартирі за адресою : АДРЕСА_2 .

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

У справі «Sejdiж and Finci v. Bosnia and Herzegovina» (№27996/06 34836/06, рішення від 22 грудня 2009 року) ЄСПЛ визнав порушенням наявність законодавчо обумовлених передумов, які б перешкоджали заявнику реалізувати свої права у разі, якщо останній виявить бажання реалізувати свої права у майбутньому. Суд виходив з того, що сукупність об`єктивних обставин справи дозволяє зробити припущення, що існує реальна можливість того, що Заявник може забажати реалізувати свої права у майбутньому (пар. 29).

Позивач в позовній заяві зазначає, що реєстрація відповідача в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , порушує право останнього на отримання субсидій.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаною позовною заявою, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.41 Конституції України, згідно ст.ст.15, 16, 182, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР та керуючись ст.ст.13, 76 - 81, 83, 89, 141, 247, 263, 280-283, 352,354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя О.М. Борєйко