Ухвала

22 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 387/379/17

провадження № 61-15626ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гареєва Євгена Шамільовича на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Добровеличківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Левітчук Галина Борисівна, орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності

у порядку спадкування, визнання права власності у порядку спадкування за законом, стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду

з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просили: визнати недійсними у 1/2 частині свідоцтв про право на спадщину за законом

від 03 листопада 2015 року за реєстрами № 2169, 2170, 2171, видані державним нотаріусом Добровеличківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Левітчук Г. Б (далі - державний нотаріус Добровеличківської РДНК Кіровоградської області Левітчук Г. Б.) на ім`я ОСОБА_1 ; визнати право ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно за кожним на 1/4 частину спадкового майна, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 2015 року за реєстрами №2169, 2171, видані державним нотаріусом Добровеличківської РДНК Кіровоградської області Левітчук Г. Б.; стягнути із ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 35 250,00 грн на кожного, що припадало б у цілому на 1/2 частину відчуженого відповідачем спадкового майна; скасувати державну реєстрацію у спадковому реєстрі № 2170 від 03 листопада 2015 року та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03 листопада

2015 року, номер запису про право власності № 11865999 на ім`я

ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 61 54,08,00 грн та на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 7 009,60 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Визнано частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 2015 року за реєстрами № 2169, 2170, 2171, видані державним нотаріусом Добровеличківської РДНК Кіровоградської області Левітчук Г. Б. на ім`я ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/4 частку спадкового майна після смерті батька

ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 2015 року за реєстрами № 2169, 2171, видані державним нотаріусом Добровеличківської РДНК Кіровоградської області Левітчук Г. Б.

Визнано за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом на 1/4 частку спадкового майна після смерті батька

ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 2015 року за реєстрами № 2169, 2171, видані державним нотаріусом Добровеличківської РДНК Кіровоградської області Левітчук Г. Б.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 35 250,00 грн за 1/4 частину проданого відповідачем спадкового майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 35 250,00 грн за 1/4 частину проданого відповідачем спадкового майна.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня

2020 року змінено, викладено резолютивну частину в редакції постанови.

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 2015 року, зареєстровані в реєстрі за № № 2169, 2170, 2171, видані державним нотаріусом Добровеличківської РДНК Кіровоградської області Левітчук Г. Б. на ім`я ОСОБА_1 у частині посвідчення права власності ОСОБА_1 на 1/2 частину спадкового майна.

Визнано право ОСОБА_2 на 1/4 частку спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 2015 року за реєстрами № 2169, 2171, видані державним нотаріусом Добровеличківської РДНК Кіровоградської області Левітчук Г. Б.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 35 250,00 грн за 1/4 частину відчуженого

ОСОБА_1 спадкового майна, що було зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом

від 03 листопада 2015 року за реєстрами № 2169, 2171, виданих державним нотаріусом Добровеличківської РДНК Кіровоградської області Левітчук Г. Б.

Визнано право ОСОБА_3 на 1/4 частку спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 2015 року за реєстрами № 2169, 2171, видані державним нотаріусом Добровеличківської РДНК Кіровоградської області Левітчук Г. Б.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 35 250,00 грн за 1/4 частину відчуженого

ОСОБА_1 спадкового майна, що було зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом

від 03 листопада 2015 року за реєстрами № 2169, 2171, виданих державним нотаріусом Добровеличківської РДНК Кіровоградської області Левітчук Г. Б.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

16 вересня року представник ОСОБА_1 - адвокат Гареєв Є. Ш. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області

від 27 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 17 серпня 2021 року (надійшла до суду 21 вересня 2021 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Гареєва Є. Ш. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Також Верховний Суд звертає увагу представника заявника на те, що посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не може бути прийняте касаційним судом, оскільки воно є загальним та не відповідає вимогам викладених у ЦПК України.

Зокрема, представник заявника не вказує, висновок Верховного Суду щодо якої саме норми права відсутній, та у яких, на думку представника заявника, подібних правовідносинах, відсутній висновок.

Також у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2 819,60 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору

у встановленому розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом

у 2017 році.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 600,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 640,00 грн).

Позивачі заявляли до суду першої інстанції три позовні вимоги немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру. Таким чином, заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги

у розмірі 2 430,40 грн (судовий збір за три позовні вимоги немайнового характеру - 640*3=1 920,00 грн; судовий збір за позовну вимогу майнового характеру - 70 500,00*1%=705,00 грн; судовий збір за подачу касаційної скарги - (1 920,00+705,00)*200%=5 250,00 грн; сплачено судового збору - 2 819,60 грн; доплата судового збору складає - 5 250,00-2 819,60=2 430,40).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гареєва Євгена Шамільовича на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 22 жовтня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць