Справа № 591/2431/20
Провадження № 2/591/425/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом Фізичної особи-підпрємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -

встановив:

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по платежам за спожиті житлово - комунальні послуги за період травень 2017року - листопад 2018року. Зазначає, що з 2002 року вона була фактичним управителем багатоквартирного будинку з вбудованим офісом АДРЕСА_1 . Між нею та забудовником будинку ПП «Інтерком» був укладений Договір на обслуговування житлового комплексу з вбудованим офісом від 01.09.2002 року №14/01-09-02. Умовами договору у відповідності до виду підприємницької діяльності «Комплексне обслуговування об`єктів» (КВЕД 81.10) передбачено забезпечення належного утримання та ремонту спільного майна будинку, створення умов для проживання і задоволення господарсько-побутових потреб, а саме: контроль за виконанням договірних зобов`язань по наданню комунальних послуг. На підставі вказаного договору між забудовником та нею, останньою укладено з кожним співвласником будинку договори про надання послуг з утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території. Предметом договорів було забезпечення надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та створення необхідних умов проживання в будинку в міру надходження коштів від співвласників будинку на ці цілі за встановленим тарифом у строки та на умовах, встановлених договором. Цими ж договорами передбачено оплату житлово-комунальних послуг за показами індивідуальних приладів обліку по тарифам підприємств - постачальників послуг: ПАТ «Сумиобленерго», КП «Міськводоканал», ПАТ «Сумигаз», НАК «Нафтогаз України». Оскільки у співвласників будинку не було прямих договорів з цими надавачами житлово-комунальних послуг, ФОП ОСОБА_1 вела облік спожитих комунальних послуг як кожним співвласником будинку окремо згідно індивідуальних приладів обліку, так і по загальнобудинковим приладам обліку відповідно до договорів, укладених між вказаними підприємствами-постачальниками комунальних послуг та забудовником будинку ПП «Інтерком», а також здійснювала платежі за отримані співвласниками будинку комунальні послуги. Тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової в розмірі 1,6 грн./м2 для житлових приміщень та 4,00грн./м2 для офісів було затверджено зборами мешканців будинку 18.10.2007 року. Крім того, тариф в частині для житлових приміщень був погоджений рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №227 від 12.05.2009року. Тариф на теплову енергію для мешканців будинку було встановлено рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №639 від 15.11.2016року в розмірі 1131,88грн./Гкал.

Вказані обставини щодо підприємницької діяльності позивачки по комплексному обслуговуванню об`єкта вже були встановлені судами при розгляді справи між тими ж сторонами (постанова Апеляційного суду Сумської області від 26.12.2017 року по справі №591/4914/16 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за попередній період, ніж той, який розглядається в даній справі).

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Між ОСОБА_2 , як власником квартири АДРЕСА_2 та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір від 01.07.2008 року про надання послуг з утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території.

Від укладення договорів з ним, як власником квартири АДРЕСА_4 та власником нежитлових приміщень, ОСОБА_2 відмовився. Водночас, як фактичний споживач житлово-комунальних послуг, вказані послуги він отримував та споживав (електрозабезпечення, водопостачання і водовідведення, опалення, утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території).

Рахунки на оплату отриманих послуг виписувалися позивачкою щомісячно та вручалися особисто кожному власнику приміщень, в тому числі й ОСОБА_2 .. Оплата спожитих послуг здійснювалася останнім нерегулярно та вибірково, у зв`язку з чим постійно утворювалася заборгованість, постановою Апеляційного суду Сумської області від 26.12.2017року по справі №591/4914/16, зі ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за надані послуги за період з листопада 2015 року по травень 2017 року, яку останній за рішенням суду сплатив в повному обсязі.

ОСОБА_2 має наступну заборгованість по житловим та нежитловим приміщенням в будинку АДРЕСА_5 : за період з серпня 2017 року по листопад 2018 року становить 8921,28 грн., з яких опалення - 4 097,34 грн., електроенергія - 2666,16 грн., холодна вода та стоки - 248,10 грн., обслуговування будинку 1909,68 грн.; - по квартирі АДРЕСА_4 : за період з травня 2017 року по листопад 2018 року становить 16 144,98 грн., з яких опалення - 13 414,98 грн., обслуговування будинку 2730,00 грн.; - по нежитловим (офісним) приміщенням: за період з січня 2018 року по листопад 2018 року становить 26 667,43 грн., з яких опалення - 12 443,03 грн., обслуговування будинку 14 224,40 грн..

Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за спожиті житлово-комунальні послуги по всім належним йому приміщенням в даному будинку становить 51 733,69 грн.. Дана сума підтверджується рахунками, які виставлялися ОСОБА_2 , оборотними відомостями, довідкою про стан заборгованості, іншими документами. Згідно з наведеною в оборотних відомостях інформації ОСОБА_2 визнає факт отримання всіх без виключення вказаних житлово-комунальних послуг по всім належним йому приміщенням, оскільки до жовтня 2018 року періодично, хоча й вибірково, сплачував нараховані суми. За жовтень листопад 2018 року він не сплачував кошти взагалі.

В поданих суду письмових поясненнях з додатками ОСОБА_2 зазначає, що 09.02.2018 року відбулися установчі збори співвласників будинку, на яких створене ОСББ «Герасима Кондратьєва 127/2», 27.04.2018 року зареєстроване як юридична особа. Вказує, що квартира АДРЕСА_4 з 02.10.2018 року відключена від системи опалювання (дахової котельні), що підтверджується актом приймання виконання будівельних робіт та договором №10-18 від 10.09.2018 року, укладеним між ТОВ «Будсервіс 11» та ОСОБА_2 , обладнана системою індивідуального опалення тобто не опалювалась від дахової котельні в опалювальний період 2018-2019 року. Нежитлове приміщення з 13.04.2018 року відключено ФОП ОСОБА_1 від системи опалення (дахової котельні) і не опалювалось від дахової котельні в опалювальний період 2018 2019 роки. Відповідач ОСОБА_2 також посилається на пункт 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надапння житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Також посилається на судовий наказ від 11.10.2019 року Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/6239/19, який був скасований ухвалою вказаного суду від 05.11.2019року. До пояснень надав копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , витяг з ЄДР по ОСББ «Герасима Кондратьєва 127/2», копію дозволів ПП «Інтерком» від 29.01.2018 року та ФОП ОСОБА_1 на реконструкцію системи газозабезпечення квартири АДРЕСА_4 та на її відключення від системи опалення від дахової котельні, копію акту виконанння будівельних робіт від 02.10.2018 року за договором №10-18 від 10.09.2018 року, рахунки ФОП ОСОБА_3 по квартирі АДРЕСА_4 , квитанції по платі за квартиру АДРЕСА_4 , розписки ФОП ОСОБА_3 про отримання коштів за квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_4 , нежитлові приміщення від 03.10.2018 року, довідку Приватбанку від 31.10.2019 року, інші документи.

Позивачка ОСОБА_1 в судових засіданнях позов підтримала повністю, просить суд його задоволити. Судове засідання призначене на 15.09.2021 року просить проводити у її відсутність, позов підтримує, просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , його представник адвокат Самохін А.М. в судовому засіданні проти позову заперечували, вважають, що заборгованість перед позивачкою відсутня взагалі, просять в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що спори про стягнення зі ОСОБА_2 заборгованості за спожиті ним житлово-комунальні послуги в даному багатоквартирному будинку в Зарічному районному суді м. Суми розглядалися неодноразово. Зокрема, постановою Апеляційного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року у справі №591/4914/16-ц стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість за надані комунальні послуги за період з 20 листопада 2015 року по 05 травня 2017 року у розмірі 37925 грн. 37 коп..

Крім того, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03.12.2020 року у справі №591/5295/19, яке залишене без змін постановою Сумського апеляційного суду від 18.03.2021 року, стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСББ «Герасима Кондратьєва 127/2» заборгованість по сплаті внесків і платежів за період з грудня 2018 року по вересень 2019 року у сумі 71270 грн.18 коп., 3% річних в розмірі 1504 грн.47 коп., інфляційних збитків в розмірі 1963 грн.32 грн..

Таким чином, спірний період в справі, що розглядається (травень 2017року листопад 2018року), припадає хронологічно на проміжок часу між тим, який вже був предметом судового розгляду справи №591/4914/16-ц (листопад 2015року травень 2017 року) попередній період, та тим, який вже був предметом судового розгляду справи №591/5295/19 (грудень 2018року вересень 2019року) наступний період. Зміст спірних правовідносин ОСОБА_2 з ФОП ОСОБА_1 як з фактичним управителем будинку, а з моменту створення в будинку ОСББ між ОСОБА_2 та ОСББ - у всіх трьох судових справах за своїм предметом, фактично, однаковий, різниця лише в різних періодах часу.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою Апеляційного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року у справі №591/4914/16-ц встановлено наступні обставини: відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва виданого 20.11.2015 року приватним нотаріусом Хоменко В.В. і дана обставина підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6-7). 01 вересня 2002 року ФОП ОСОБА_1 уклала з ПП „Інтерком", як власником даного будинку, договір на обслуговування житлового комплексу з вбудованим офісом № 14/01-09-02, за п. 1.1 якого позивачка взяла на себе зобов`язання по управлінню, утриманню і використанню житлового комплексу з вбудованим офісом (а. с. 9-10). Пунктом 2 цього договору передбачено, що метою діяльності виконавця є: забезпечення мешканців комплексу комунальними та іншими послугами; забезпечення належного утримання комплексу за рахунок господарської діяльності на об`єктах комплексу (здача в оренду нежитлових приміщень, надання послуг з теплопостачання та водовідведення, обслуговування жильців будинку та ін.). Додатковою угодою до вказаного договору від 01 вересня 2008 року, зокрема, п. 1.1 викладено у новій редакцій: «За цим договором виконавець бере на себе зобов`язання по управлінню і утриманню комунікаційних мереж власника, які обслуговують житловий комплекс з вбудованим офісом «.

Згідно з актом прийому передачі від 01 вересня 2002 року, який складений на підставі договору №14/01.09.02 від 01 вересня 2002 року, вказаний вище будинок (житловий комплекс) передано на обслуговування від ПП «Інтерком» до ФОП ОСОБА_1

12 жовтня 2007 року введено в експлуатацію вузол обліку теплової енергії у котельні по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 травня 2008 року № 227 погоджені тарифи на послуги з утримання будинку та його прибудинкової території ПП «Інтерком», а рішенням виконкому від 15 листопада 2016 року № 639 встановлений тариф на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається ФОП ОСОБА_1 для населення мешканцям будинку в розмірі 1 131,88 грн. за 1 ГКал теплової енергії.

З оборотних відомостей по квартирі АДРЕСА_2 слідує, що за ОСОБА_2 виникла заборгованість з оплати комунальних послуг з 20 листопада 2015 року по 05 травня 2017 року, яка становить 37 925 грн. 37 коп., з яких: за послуги опалення 33363 грн. 24 коп., квартплата - 4562 грн. 13 коп..

ФОП ОСОБА_1 як надавач послуг під особистий підпис вручала власникам квартир квитанції на оплату, що підтверджується копіями сторінок журналу.

Також колегія суддів апеляційного суду зазначила, що відповідно до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.1 вищезазначеного закону, виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

З метою упорядкування правовідносин, що виникають між виробниками, виконавцями і споживачами у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг у житловому фонді, на виконання Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства прийнято Наказ №60 від 24.05.2005 року про затвердження Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді відповідно до п.1.6 якого виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно.

Таким чином, ПП «Інтерком», як власник будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 за договором № 14/01-09-02 від 01 вересня 2002 року самостійно передав ФОП ОСОБА_1 на обслуговування житловий комплекс з вбудованим офісом і за умовами договору вона взяла на себе зобов`язання по управлінню, утриманню і використанню цього комплексу, зокрема і забезпечення мешканців комплексу комунальними та іншими послугами; забезпечення належного утримання комплексу за рахунок господарської діяльності на об`єктах комплексу (здача в оренду нежитлових приміщень, надання послуг з теплопостачання та водовідведення, обслуговування жильців будинку та ін.).

Відповідно до вимог передбачених п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавчим комітетом Сумської міської ради як органом місцевого самоврядування були затверджені для ФОП ОСОБА_1 тарифи як з утримання будинку та його прибудинкової території так і на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається ФОП ОСОБА_1 .. Таким чином, позивач є надавачем послуг з опалення та з утримання будинку та при будинкової території і відповідач фактично користується цими послугами і відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний їх сплачувати. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач, в порядку передбаченому законом, відмовлявся від отримання послуг з опалення приміщення останнім надано не було.

Крім того, позивач в судовому засіданні не заперечувала проти надання дозволу відповідачеві на встановлення індивідуального опалення в належній йому на праві власності квартирі, але за умови виготовлення відповідної технічної документації щодо можливості встановлення такого опалення, оскільки опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує всі квартири і тому відключення окремих квартир по стояку може призвести до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньобудинкової системи опалення. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення урегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 і здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Виходячи з вище зазначеного, колегія суддів скасувала рішення місцевого суду та ухвалила нове рішення про задоволення позовних вимог та стягнення зі ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість за надані комунальні послуги за період з 20 листопада 2015 року по 05 травня 2017 року, в т.ч. заборгованість з оплати послуг по опаленню, послуги по утриманню будинку та при будинкової території. В касаційному порядку зазначена постанова апеляційного суду не оскаржувалася.

Не оскаржено відповідачем і рішення виконкому міської ради про затвердження тарифів для ФОП ОСОБА_1 з утримання будинку та його прибудинкової території та на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається цим підприємцем.

Оскільки зміст правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спірний період по даній справі не змінився у порівнянні з попереднім періодом, який був предметом розгляду справи №591/4914/16-ц, суд не вважає можливим здійснювати переоцінку обставин, вже встановлених апеляційним судом у згаданій справі.

Крім того, хронологічно наступний (грудень 2018 року вересень 2019 року) після спірного (травень 2017року листопад 2018року) період, також був предметом судової оцінки справи Зарічного районного суду м.Суми. Рішенням суду від 03.12.2020 року в справі №591/5295/19, яке набрало законної сили, серед іншого, встановлено, що згідно відповіді АТ «Сумигаз» від 12 червня 2019 року, за обліковими даними ОСОБА_2 споживачем природного газу в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 не значиться, письмової заяви про укладення договору розподілу природного газу від нього не надходило. Квартира АДРЕСА_2 у вказаному будинку не підключена до системи газопостачання, споживання природного газу не здійснюється. Отже, навіть станом на 12 червня 2019 року ОСОБА_2 не міг здійснювати автономно від дахової котельні будинку опалення ані квартири АДРЕСА_2 , ані квартири АДРЕСА_4 , ані нежитлових приміщень, оскільки ще не був споживачем природного газу, водночас, спірний період в даній справі травень 2017 листопад 2018 року. Суд не вважає можливим здійснювати переоцінку вказаних обставин, вже встановлених судами у згаданій справі.

Також, у справі №591/3948/20 за позовом ОСББ «Герасима Кондратьєва 127/2» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги за період жовтень 2019 липень 2020року, яку теж розглядав суд у даному складі, ОСОБА_2 надавалися абонентні книжки АТ «Сумигаз» та інші докази про те, що квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 були підключені до природного газу з обладнанням в них автономних систем теплопостачання лише 01 жовтня 2019 року, про що суду також відомо.

Таким чином, влаштування ОСОБА_2 автономних систем опалення квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 з їх фактичним підключенням до постачання природного газу відбулося лише 01 жовтня 2019року, тобто, через 11 місяців після закінчення спірного періоду.

Доказів фактичного відключення опалення нежитлових приміщень ОСОБА_2 від дахової котельні будинку, яку в період травень 2017 року листопад 2018 року продовжувала обслуговувати ФОП ОСОБА_1 , відповідачем не надано, в матеріалах справи вони відсутні. Тому суд відхиляє доводи ОСОБА_2 про відключення ним від системи опалення дахової котельні квартири АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_4 та нежитлових приміщень, оскільки позов в даній справі стосується періоду травень 2017року листопад 2018 року.

Докази щодо фактичного відключення квартири АДРЕСА_2 у вказаний період не надані взагалі суду.

Докази щодо фактичного відключення квартири АДРЕСА_4 хоча й датовані 10 вересня 2018року, але станом на 12 червня 2019року (згідно з рішенням суду у справі №591/5295/19) газ до даної квартири для влаштування в ній автономної від будинку системи опалення не був підключений, а фактично підключений був лише 01 жовтня 2019року, тобто, за межами періоду, який розглядається в даній справі.

Доказів фактичного відключення нежитлових приміщень не надано взагалі.

Актів претензій ОСОБА_2 про неотримання від ФОП ОСОБА_1 житлово комунальних послуг або отримання них в спірний період не в повному обсязі або неналежної якості не складалося, суду не надано. Суд перевірив правильність ціни позову, визначеної позивачкою. ФОП ОСОБА_1 в оборотних відомостях були враховані здійснені ОСОБА_2 на її користь платежі як готівкою (за розписками від 03.10.2018року), так і банківськими переказами на рахунок ФОП ОСОБА_1 .. Зазначені платежі позивачкою до стягнення судом не заявлялись, а заявлено лише та заборгованість, яка не оплачена відповідачем ОСОБА_2 ..

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично ними користувалися. Водночас, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

ОСОБА_2 не виконує належним чином своїх зобов`язань по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, що є порушенням норм чинного законодавства України.

Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Розмір трьох процентів річних від простроченої суми станом на 24.04.2020 року складає 2928,52 гривень. Розмір інфляційних збитків становить 5393,55 гривень.

Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ФОП ОСОБА_1 , по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг по належним йому житловим та нежитловим приміщенням за період: по квартирі АДРЕСА_2 - з серпня 2017 року по листопад 2018 року включно; по квартирі АДРЕСА_4 - з травня 2017 року по листопад 2018 року включно; по нежитловим (офісним) приміщенням - з січня 2018 року по листопад 2018 року включно,становить - 51733 грн. 69 коп., 3% річних 2928 грн. 52 коп., інфляційних збитків 5393 грн. 55 коп., а всього 60055 грн. 76 коп. та підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду в сумі 840 грн. 80 коп..

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про житлово комунальні послуги», ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст. ст. 11 -13, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Фізичної особи-підпрємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підпрємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по платежам за спожиті житлово-комунальні послуги за період з травня 2017 року по листопад 2018 року включно у сумі 51733 грн. 69 коп., в тому числі 3% річних в розмірі 2928 грн. 52 коп., інфляційних збитків в розмірі - 5393 грн. 55 коп., та 840 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 вересня 2021 року.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО