Дата документу 15.09.2021 Справа № 335/2600/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/2600/21Головуючий у 1-й інстанції Калюжна В.В.
Пр. № 22-ц/807/2110/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2021 року про залишення заяви про забезпечення позову без задоволення у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни про визнання акту приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 15.02.2021 року та акту про передачу спірного майна в рахунок погашення боргу від 15.02.2021 року недійсними та їх скасування, до його пред`явлення

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви (а.с. 2-11), в якій просив:

- забезпечити його позов (який буде поданий у встановлений законом 10-денний строк) до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. про визнання акту приватного виконавця Шавлукової З.А. про реалізацію предмета іпотеки від 15.02.2021 року та акту про передачу спірного майна в рахунок погашення боргу від 15.02.2021 року недійсними та їх скасування;

- накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити вчинення будь-яких дій будь-якими особами, розпоряджатися будь-яким чином майном, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, в тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, передачі в управління, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна (квартири за адресою АДРЕСА_1 ), що станом на сьогоднішній день належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 101.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 557-190412 від 19 квітня 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_1 було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Гришиною В.І. договір іпотеки № 966-190412/І від 19.04.2012 року, згідно якого іпотекодавець передав Банку належну йому на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 сума заборгованості за кредитним договором № 557-190412 від 19.04.2012 року та фінансові санкції стягнуті відповідно до рішення Апеляційного суду Запорізької області від 15.10.2015 року по справі 335/9238/14-ц у розмірі 1049093,11 грн., яка складається з: 641200,00 грн. заборгованість за кредитом, 53351,38 грн. пеня за несвоєчасне повернення основної суми кредиту; 303059,43 грн. прострочена заборгованість по процентах; 29184,54 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів; 22297,76 грн. заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредитної заборгованості була сплачена на рахунок банку у повному обсязі.

Сплата заборгованості підтверджується ще і тим, що 07 вересня 2016 року державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізької області Кошкальда Є.А. відповідно до заяви ОСОБА_1 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49477977 з примусового виконання виконавчого листа від 22.10.2015 року № 335/9238/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Європейський газовий банк» 1049093,11 грн.

Таким чином, станом на сьогоднішній день заборгованість за вищевказаним кредитним договором № 557-190412 від 19.04.2012 року сплачена ОСОБА_1 на користь ПАТ «Європейський газовий банк» у повному обсязі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року по справі № 335/4107/15-ц (головуючий суддя Маловічко С.В., судді Гончар М.С., Кочеткова І.В.) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

В рахунок погашення ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 як правонаступником ПАТ «Європейський Газовий Банк» за кредитним договором № 557-190412 від 19 квітня 2012р. звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № КМК/01/09, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В. 27 лютого 2009р. за реєстровим № 268.

За рахунок предмета іпотеки задоволено вимоги ОСОБА_2 щодо заборгованості за кредитним договором № 557-190412 від 19 квітня 2012р. в розмірі 1268815,42 грн., в тому числі: заборгованості по відсоткам в сумі 667383,86 грн., по пені в сумі 601431,56 грн.

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки квартири АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 , шляхом продажу з публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, яка буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підстав оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 8855,84 грн.

11.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. відкрито виконавче провадження № 60865751 з примусового виконання виконавчого листа № 335/4107/15-ц виданого 15.04.2019 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

18.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

23.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та призначенню суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Земля плюс 2006».

26.10.2020 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ Земля плюс 2006» зроблено висновок про оцінку майна.

27.10.2020 року приватним виконавцем Шавлуковою З.А. подана заявка на реалізацію арештованого майна (предмета іпотеки) до ДП «Сетам».

27.11.2020 року проведені електронні торги, які не відбулись, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

30.11.2020 року приватним виконавцем Шавлуковою З.А. на адресу стягувача ОСОБА_2 направлено лист, яким було запропоновано стягувачу скористатись правом та залишити предмет іпотеки за собою.

03.12.2020 року стягувач ОСОБА_2 листом повідомив приватного виконавця про відмову залишити предмет іпотеки за собою.

04.01.2021 року проведені повторні електронні торги, які не відбулись, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

05.01.2021 року приватним виконавцем Шавлуковою З.А. на адресу стягувача ОСОБА_2 направлено лист, яким було запропоновано стягувачу скористатись правом та залишити предмет іпотеки за собою.

06.01.2021 року стягувач ОСОБА_2 листом повідомив приватного виконавця Шавлукову З.А. про відмову залишити предмет іпотеки за собою.

05.02.2021 року приватним виконавцем Шавлуковою З.А. на адресу стягувача ОСОБА_2 направлено лист, яким було запропоновано стягувачу скористатись правом та залишити предмет іпотеки за собою.

09.02.2021 року стягувач ОСОБА_2 на рахунок приватного виконавця Шавлукової З.А. сплатив різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягали стягненню за виконавчим документом в сумі 667328,58 грн.

15.02.2021 року стягувач ОСОБА_2 листом повідомив приватного виконавця про бажання залишити предмет іпотеки за собою.

15.02.2021 року приватним виконавцем Шавлуковою З.А. складено акт про реалізацію предмета іпотеки.

15.02.2021 року приватним виконавцем Шавлуковою З.А. складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 вважав намагання приватного виконавця забезпечити виконання судового рішення за допомогою заходів такими, що суперечать нормам чинного законодавства України та є втручанням у право боржника на мирне володіння майном, тобто порушенням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Калюжну В.В. (а.с. 44).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2021 року (а.с. 46) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, заявник ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 61-64) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Дашковську А.В., суддів Кочеткову І.В. та Кримську О.М. (а.с. 73).

В автоматизованому порядку суддею Маловічко С.В. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. (а.с. 74-75).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 квітня 2021 року (головуючий суддя Дашковська А.В., судді Кримська О.М., Маловічко С.В.) заяви головуючого судді (судді-доповідача) Дашковської А.В. та судді-члена колегії Кримської О.М. про самовідвід у цій справі задоволено (а.с. 80-82).

В автоматизованому порядку головуючим суддею (суддею-доповідачем) Гончар М.С. та суддею-членом колегії Подліяновою Г.С. замінено головуючого суддю (суддю-доповідача) Дашковську А.В. та суддю-члена колегії Кримську О.М. у зв`язку із задоволенням самовідводу останніх (а.с. 83-84).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 31 травня 2021 року (а.с. 111), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 112), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів Запорізького апеляційного суду, а також щорічної відпустки судді-доповідача та членів колегії суддів в період з 09 червня 2021 року по 23 липня 2021 року (а.с.117).

ОСОБА_2 подав відзив на вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_1 у цій справі (а.с. 123-127)

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 118-122) всі учасники цієї справи не з`явились.

Всі учасники цієї справи, окрім представника заявника ОСОБА_1 адвоката Власової І.Ю., про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали, у тому числі заявник ОСОБА_1 .

Лише представник заявника ОСОБА_1 адвокат Власова І.Ю. подала апеляційному суду у цій справі клопотання (а.с. 163-166), в якому просила розгляд цієї справи відкласти через перебування її на лікарняному з 14.09.2021 року та очікування результату тесту на корона вірус, до клопотання додала копію листка непрацездатності.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив: у задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_1 адвоката Власової І.Ю. про відкладення розгляду цієї справи відмовити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За змістом ст. 36 ч. 4 ЦПК України …рішення судді в інших справах…не може бути підставою для відводу.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі без задоволення, керувався ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України та виходив із необґрунтованості останньої.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, при вирішенні процесуального питання суд першої інстанції у цій справі правильно виходив із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього.

В силу вимог ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема , предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що заявник має намір подати до суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. про визнання акту приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 15.02.2021 року та акту про передачу спірного майна в рахунок погашення боргу від 15.002.2021 року недійсними та їх скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

Вимоги заяви про забезпечення позову, на переконання суду першої інстанції, не є співмірними відносно позовних вимог, про які йдеться у заяві, що суперечить принципу ефективності засобу правового захисту, враховуючи що нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт перебуває у його володінні і користуванні.

Крім того, з викладених у заяві обставин, які виникли у заявника, та зазначені ним як підстави для пред`явлення вищезазначеного позову, вбачається, що предметом позову заявником визначено оскарження правомірності актів приватного виконавця, які стосуються майна заявника в ході виконавчого провадження. Однак, заява не містить обґрунтованих доводів в її обґрунтування про те, яким чином незастосування даного виду забезпечення позову може ускладнити майбутнє рішення суду за таким позовом, тоді як заявником не наведено підстав для висновку, що акти приватного виконавця, які він має намір оскаржити, є, в тому числі, підставою для реєстрації права власності на майно заявника за іншою особою.

Судом першої інстанції зазначено, що обґрунтованих доводів про підстави забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене у заяві майно заявником не наведено.

На переконання суду першої інстанції, забезпечення позову обраним позивачем способом є необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції не встановлено обставин, які можуть свідчити про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно позивача, може ускладнити виконання майбутнього судового рішення по справі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заява заявника у цій справі є необґрунтованою та не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, дублюють доводи заяви заявника про забезпечення позову до подання позовної заяви у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію заявника, викладену в його заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Заявник не довів суду першої інстанції наявності підстав у цій справі для задоволення його вищезазначеної заяви про забезпечення позову до його подання.

Апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах матеріалів справи та доказів, які досліджував суд першої інстанції при вирішенні процесуального питання.

Крім того, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.

Крім того, апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5, ст. 81 ч. 7 ЦПК України встановлено, що:

- постанова Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року в іншій цивільній справі ЄУН 335/4107/15, в якій було видано вищезазначений виконавчий документ про вищезазначене звернення стягнення на вищезазначений предмет іпотеки, та яке було предметом виконання у вищезазначений спосіб приватним виконавцем, була чинною на час вирішення процесуального питання судом першої інстанції у цій справі (постанова Верховного Суду ще від 18 вересня 2019 року, витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень а.с. 150-155);

- постанова Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 в іншій цивільній справі ЄУН № 335/9356/18, за змістом якої: ОСОБА_2 є кредитором за вищезазначеним кредитним договором, також була чинною на час вирішення процесуального питання судом першої інстанції у цій справі (ухвала Верховного Суду ще від 08 вересня 2020 року, витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень, а.с. 160-162), та, відповідно, останній є належним у вищезазначеному виконавчому провадженні.

Однак, забезпечення позову заявника до його подачі у вищезазначений спосіб, фактично є зупиненням виконання судового рішення в іншій справі, яке набрало законної сили.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 01.10.2020 року у справі № 524/188/18, який є обов`язковим для врахування в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір (а.с. 70).

Однак, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 20.09.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.