КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року місто Київ.

Справа 367/8335/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12858/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 травня 2021 року ( у складі судді Карабаза Н.Ф., інформація щодо дати складання повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві позивач вказує, що 14 січня 2017 року був укладений з відповідачем шлюб від якого мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею. Вона з дитиною проживають у близьких родичів. З відповідачем спільно як єдина сім`я не проживають. Відповідач раз на місяць, а то й рідше відвідував дитину. Відповідач сином не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Вона самостійно сплачує всі витрати на утримання дитини, купує необхідні речі, однак, крім спільного з відповідачем сина, має ще двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу. Тому коштів на утримання дітей не вистачає. Відповідач останнім часом припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тому вимушена звертатись до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 15000,00грн щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 31 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі - 2000,00грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 21.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 04.08. 2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати частково та постановити нове:

в частині визначення суми аліментів, зазначивши :

стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі - 2000,00грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 21.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 з вирахуванням суми аліментів за період з 21.10.2019 року до 31 січня 2021 року у розмірі 32000,00 грн., що фактично виплачена.

В частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судового збору в розмірі 768,40 грн.

та ухвалити в цій частині нове рішення, яким: стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.; стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на послуги адвоката у суді першої інстанції у сумі 6000,00 грн.; Стягнути Позивача на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги та витрати на послуги адвоката у суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд не дослідив та не оцінив ряд доказів, не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого суд не забезпечив повного та всебічного розгляду справи і його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Суд допустив порушення норм процесуального права. Вважає рішення незаконним в частині визначення суми аліментів, що підлягає стягненню з Відповідача з дати звернення до суду 21.10.2019 року , так як суд не врахував, що відповідач добровільно перераховував аліменти на користь позивача з вересня 2019 року до січня 2021 року, а тому не має заборгованості за цей період. Крім того, суд безпідставно не стягнув з позивача , понесені відповідачем витрати на правову допомогу в суді першої інстанції.

Зазначає, що суд не виконав п. 3, п. 4 ч. З ст. 141 ЦПК України та не з`ясував обставини справи, що є підставою для покладення на Позивача всіх судових витрат Відповідача на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн., а також усієї суми судового збору у розмірі 768,40 грн.

Суд не з`ясував для цілей розподілу судових витрат та не врахував при розподілі судових витрат обставини, що стосуються дій сторін щодо досудового врегулювання спору, поведінку сторін під час розгляду справи, також суд не врахував при розподілі судових витрат встановлене судом безпідставне завищення позивачем позовних вимог, чим порушив п. З, п. 4 ч. З ст. 141 ЦПК України.

18 серпня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав доповнення апеляційної скарги, посилаючись на те, що в апеляційній скарзі скаржник просив постановити нове рішення про стягнення з Позивача 6000,00 грн. витрат на правову допомогу, однак у дійсності загальна сума витрат Відповідача на правову допомогу у суді першої інстанції, що підлягає розподілу за результатами розгляду справи, становить 10000,00 грн., і дана сума витрат підтверджена актами виконаних робіт з правової допомоги та платіжними документами на суму 10000,00 грн. Враховуючи дане доповнення , просив скасувати Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31.05.2021 року у справі 367/8335/19 в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судового збору в розмірі 768,40 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на послуги адвоката у суді першої інстанції у сумі 10 000,00 грн.

Ухвалою від 10 серпня 2021 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою ОСОБА_3 отримала 25 серпня 2021 та в визначений судом строк відзиву подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Задовольняючи позов частково суд вважав встановленими такі обставини.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно довідки КП «Бучанське управління ЖКГ» Бучанської міської ради від 29.08.2019 року № 939 про фактичне місце проживання ОСОБА_3 , 1980 року народження проживає в АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_6 , 2008 року народження, донькою ОСОБА_7 , 2010 року народження та сином ОСОБА_5 , 2017 року народження.

Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_4 ОСОБА_3 27 червня 2020 року змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що відповідач не регулярно на власний розсуд надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, до звернення позивача з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 2000,00грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 21.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Враховуючи те, що рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 травня 2021 року в частині визначення розміру аліментів позивачка не оскаржила, в цій частині воно не переглядається апеляційним судом.

Щодо доводів скарги в частині зазначення в рішенні суду про вирахування з стягнутої судом суми 32 000 грн., які були перераховані відповідачем за період з жовтня 2019 року до січня 2021 року, то колегія суддів їх не приймає з огляду на наступне .

З матеріалів справи вбачається що з позовом позивачка звернулась в жовтні 2019 року.

Відповідач не заперечував, що до звернення з позовом , він не перераховував кошти на утримання сина кожного місяця. В матеріалах справи відсутні докази про регулярне перерахування коштів відповідачем на користь позивача з часу припинення шлюбу до жовтня 2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що ті кошти, які відповідач сплачував, після звернення позивача до суду частково йому повертались, про що зазначено в клопотанні адвоката відповідача (а.с.138 т. 1), а тому суд позбавлений можливості достовірно встановити, які кошти отримані за які місяці, а які повертались.

Крім того, ті кошти, які відповідач сплатив під час вирішення спору в суді з метою уникнення в подальшому наявності заборгованості за великий проміжок часу, можуть бути враховані під час виконання рішення в даній справі державним чи приватним виконавцем. В разі наявності спору, щодо розміру заборгованості, визначеного на стадії виконання, відповідач має право звернутись до суду, щодо встановлення розміру заборгованості чи зменшення такої, якщо в цьому виникне потреба.

Доводи скарги фактично зводяться до зменшення розміру стягнутих аліментів на виплачені відповідачем суми під час судового провадження , що виходить за межі позовних вимог в даній справі, які стосуються лише визначення розміру аліментів, та початку їх нарахування .

Суд вірно присудив до стягнення аліменти з дати звернення позивача до суду, що повністю відповідає вимогам ч.1 ст. 191 сімейного кодексу України, відповідно до якої, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З приводу доводів апеляційної скарги про порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та необхідності стягнення з позивача на користь держави судового збору в розмірі 768,40 грн. , то колегія суддів їх відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Тобто , позивач Законом звільнена від сплати судового збору, а тому вимоги скарги в цій частині не грунтуються на Законі.

З приводу вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу на користь відповідача, як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, то колегія суддів виходить з наступного.

Районний суд, відмовляючи відповідачу у стягненні на його користь витрат на правову допомогу виходив з того, що відсутня угода про надання правової допомоги ОСОБА_2 , адвокатом Приймаком Олександром. Матеріали справи не містять актів прийому-передачі виконаних послуг з надання професійної правничої допомоги, який підтверджує витрати на професійну правничу допомогу, документального підтвердження оплати відповідачем витрат на правову допомогу та перерахунку їх на розрахунковий рахунок Приймака Олександра Юрієвича . Представник відповідача адвокат Приймак Олександр Юрійович не був присутнім в судових засіданнях, а також суд врахував, що позовні вимоги задоволені частково.

Колегія суддів з таким висновком в повній мірі погодитись не може, оскільки в разі часткового задоволення позовних вимог, судові витрати розподіляються між сторонами, відповдіно до ст. 141 ЦПК України , пропорційно до задоволених вимог. Посилання суду на недоведеність факту оплати витрат також не є достатньою підставою для відмови з огляду на практику Верховного Суду з цього приводу.

Разом з тим, колегія дійшла висновку, що витрати на правову допомогу, які поніс відповідач не підлягають стягненню з позивача .

Згідно із положеннями ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір в даній справі виник через те, що відповідач не регулярно надавав матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини до звернення позивача з позовом, що свідчить про ухилення від своїх батьківських обов`язків, колегія суддів дійшла висновку, що всі судові витрати, які поніс відповідач при розгляді даної справи як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді мають бути покладені на нього, оскільки саме його неправомірна поведінка змусила позивача звертатись до суду.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до ч. 4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись вказаними нормами процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні витрат на праву допомогу має бути змінено в частині його мотивування, та має бути викладене в редакції даної постанови.

Оскільки рішення змінено лише в частині мотивування, витрати понесені відповідачем на стадії апеляційного розгляду покладаються на нього.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.268, 367, 374- 376, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 травня 2021 року в частині відмови в стягненні витрат на правову допомогу змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення в оскаржуваній відповідачем частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2021 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик