Провадження №2/522/3019/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.11.2020 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», за яким просила стягнути з відповідача завдану майнову шкоду у розмірі 25 400 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., судові витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 19 340, 80 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 . Позивачем 28 травня 2020 року було виявлено факт залиття водою належного їй нежитлового приміщення, а саме на всіх стінах та стелі ванної кімнати спостерігалися мокрі плями, від вологості пошкоджено плитку на стінах та підлозі. Вказувала, що унаслідок надмірної вологи (мокрих плям води, які стікали зі стелі відбулося набухання дверей та відшарування плитки зі стін та підлоги, на стінах наявні грибкові ураження, тощо). Після виявлення факту залиття ОСОБА_1 звернулась до утримувача будинку КП «ЖКС «Фонтанський» (дільниці №8) із метою виклику спеціалістів для усунення причин залиття та складання акту про затоплення приміщення.

28 травня 2020 року комісією у складі голови комісії майстра з ремонту Мудрик Н.В. та членів комісії ОСОБА_3 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 , представників організації, яка обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника нежитлового приміщення було складено акт про те, що 28.05.2020 року у будинку АДРЕСА_2 у ванній кімнаті нежитлового приміщення АДРЕСА_3 були виявлені сліди залиття у ванній кімнаті площею 2 кв.м., внаслідок чого пошкоджено плитку на стінах, на підлозі, двері та дверний пройом, та є необхідність у заміні плитки та капітальному ремонту ванної кімнати. Причиною залиття зазначено незадовільне технічне обслуговування сантехнічного обладнання мешканцями квартири АДРЕСА_4 . Зазначено, що яке саме сантехнічне обладнання достеменно встановити неможливо, так як мешканці квартири, які періодично заливають нежитлове приміщення, тривалий час дома не з`являються. Висновки та рекомендації комісії: у нежитловому приміщенні АДРЕСА_3 наявні значні ушкодження ванної кімнати, а саме: стін, підлоги, дверей, дверного пройму, зважаючи на це, потрібно зробити капітальний ремонт із зміною всієї плитки у ванній кімнаті та дверей з дверним пройомом у приміщенні АДРЕСА_5 , акт засвідчено керівником дільниці №8 КП «ЖКС «Фонтанський».

Позивачка посилалась, що вимушена була здійснити капітальні ремонті роботи у ванній кімнаті та згідно експертної оцінки, здійсненої на її замовлення 05.10.2020 року, розмір матеріальної шкоди склав 25 400 грн. Додатково були понесені витрат у розмірі 3500 грн. за виконання експертного дослідження. Вважає, що дані витрати повинні бути їй відшкодовані відповідачем як власником квартири АДРЕСА_6 .

Додатково посилалась на те, що діями відповідачки (затоплення належного позивачу нежитлового приміщення) їй було завдано моральні страждання (вона перебувала у стресовому стані, погіршилось її стан здоров`я, вона вимушена була понести незаплановані витрат, чим порушився звичний життєвий ритм; вона відчувала емоційну напругу через необхідність здійснення ремонтних робіт, пошуку майстрів, замовлення судової експертизи). Завдані моральні страждання позивачка оцінили у сумі 5000 грн..

За викладеного, звернулась до суду з дійсним позовом.

Матеріали позову суддя отримала 20.11.2020 року. З 23.11.2020 року по 04.12.2020 року суддя перебувала на лікарняному, 10.12.2020 року у відпустці.

До суду 01.12.2020 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача.

До суду 02.12.2020 року надійшла заява ОСОБА_1 (а.с.34-35), згідно якої позивачка зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача завдану майнову шкоду у розмірі 25 400 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 19 340,80 грн..

Ухвалою суду від 14.12.2020 року провадження у справі було відкрито з призначенням підготовчого засіданні на 20.01.2021 року.

У підготовче засідання 20.01.2021 року з`явилася представник ОСОБА_2 адвокат Пилаєва В.В., заявила клопотання, в якому просила відкласти розгляд справи для подання відзиву. Також з`явилася представник позивача адв. Драгун В.С., яка проти клопотання представника відповідача не заперечувала. Представник КП «ЖКС «Фонтанський» у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Розгляд справи відкладено на 22.02.2021 року.

До суду 09.02.2021 року надійшов відзив представника відповідачки (а.с.58-78), згідно якого просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі та стягнути всі судові витрати. Посилалась на те, що єдиним доказом, на який посилається позивачка, є акт залиття від 28.05.2020 року, проте останній, на думку представника, складений без дотримання форми, встановленої у Додатку №4 до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затв. наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року та зареєстр. у Міністерстві юстиції України від 25.08.2005 року. Вказувала, що акт складений неналежною комісією; некоректно зафіксовані сліди залиття (в акті вказано про залиття ванної кімнати, проте згідно технічного паспорту в приміщенні відсутня ванна кімната, також на фотокартках не відображена ванна кімната). Окрім того, відповідачку ніхто не сповіщав про обставини залиття, не сповіщав про необхідність обстеження її квартири (не досліджував стан сантехнічного обладнання в її квартири) та не ознайомлював з цим актом Також посилалась на те, що не відповідають дійсності твердження позивачки щодо того, що відповідачка не з`являється вдома, а також з приводу того, що мешканці квартири АДРЕСА_6 періодично заливають нежитлове приміщення позивача, дані обставини нічим не підтвердженні. В акті не встановлені точні причини залиття, а висловлені лише припущення. Сторона відповідача також посилалась на те, що висновок експертного дослідження від 05.10.2020 року не є належним та допустимим доказом, оскільки здійснений без проведення досліджень причин залиття, та складений після проведення ОСОБА_1 капітального ремонту на підставі фотокарток та акту. Вважають щодо даний позов поданий лише через неприязні стосунки сторін. За викладеного просила відмовити у позові.

У підготовче засідання 22.02.2021 року з`явилася представник ОСОБА_2 адв. ОСОБА_5 , заявила клопотання, в якому просила поновити строк для подання відзиву та прийняти його до розгляду. Також з`явилася представник ОСОБА_1 адвокат Хаджи І.Д., яка зазначила, що відзив на позов не отримували.

Судом було надано представнику позивача відзив на позов для ознайомлення, після чого остання заперечувала проти поновлення строку для прийняття відзиву на позов.

Суд протокольною ухвалою від 22.02.2021 року задовольнив клопотання адвоката Пилаєвої В.В., поновив строк для подачі відзиву та прийняв відзив.

Представник позивача ОСОБА_6 заявила клопотання про відкладення розгляду справи, з метою ознайомлення з відзивом і надання права на відповідь на відзив.

Представник КП «ЖКС «Фонтанський» у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Розгляд справи відкладено на 29.03.2021 року.

На адресу суду 11.03.2021 року представником позивача ОСОБА_1 адв. ОСОБА_6 подано відповідь на відзив, згідно якої просила задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.87-109).

У підготовче засідання 29.03.2021 року сторони не з`явилися, представник ОСОБА_1 адвокат Хаджи І.Д. через канцелярію суду надала заяву, в якій просила справу розглядати за відсутністю сторони позивача. Також просила закрити підготовче засідання та призначити її до розгляду по суті.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 15.06.2021 року.

У судовому засіданні 15.06.2021 року були присутні представник позивача адв. Хаджи І.Д., яка позов підтримала та просила задовольнити, підтвердила що позивачем вже проведено капітальний ремонт сантехнічного приміщення, надала для огляду суду оригінал експертного дослідження від 05.10.2020 року; та представник відповідача адв. Пилаєва В.В., яка заперечувала проти вимог та просила відмовити, зазначивши що відсутні докази вини як факту залиття, так його причин, вини відповідачки .

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

По справі було оголошено перерву до 09.07.2021 року.

Через неявку сторін, із урахуванням клопотання представника відповідача, а також перебування головуючого судді в нарадчій кімнаті по іншій справі, розгляд справи 09.07.2021 року був відкладений на 15.09.2021 року.

У судовому засіданні 15.09.2021 року були присутні представник позивача ОСОБА_6 , яка підстави позову підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що відповідач як власник квартири повинен слідкувати за стан їх сантехнічного обладнання, а отже несе відповідальність за збитки завдані залиттям приміщення позивача. Вважає, що відповідачем не спростовано висновок експертизи та розмір завданих збитків. Також просила приєднати до матеріалів справи оригінали фотокарток санвузлу нежитлового приміщення №24 за адресою АДРЕСА_2 , які були здійсненні до ремонту приміщення, та роздруківку знімків екрану телефону із зазначеними фотокартками, на яких зафіксовано дату знімків.

Представник відповідача адв. Пилаєва В.В. заперечувала проти позову та просила відмовити за обставин, викладених у позові. Посилалась на те, що з наданих стороною позивача, не вбачається, що в приміщення позивача була наявна ванна кімната, остання також не відображена в технічному паспорті, а отже невідомо, де знаходиться дане приміщення. Також фотокартки датовані 25.05.2018 року, а акт складено 28.05.2020 року. Також посилалась, що надані позивачем акт та висновки не є належними доказами та не підтверджують вину відповідача. Вказувала, що не було ніякого залиття приміщення позивача, а даний позов поданий лише через неприязні стосунки між сторонами. Також вважає, що стороною позивача не підтверджено та не доведено ні розмір, ні факт завдання моральної шкоди. За викладеного просила відмовити у позові.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, зважаючи на належне сповіщення представника третьої особи, за згоди присутніх представників сторін, на підставі ст. 223 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності КП «ЖКС «Фонтанський».

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, приходить до наступного.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Таранською А.М., зареєстрованим у реєстрі №5188, є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 83 кв.м. (а.с.12).

Згідно технічного паспорту на вказане нежитлове приміщення №24, виготовленого на ім`я позивача 10.12.2018 року (а.с.21-22), вказане приміщення розташоване на І поверсі ІV поверхового житлового будинку та складається з наступних приміщень : 1 коридор, пл.6,5 кв.м.; 2 приміщення, пл. 10.9 кв.м.; 3 приміщення пл. 6,7 кв.м.; 4 приміщення пл. 8.6 кв.м.; 5 санвузол пл. 2.9 кв.м.; 6 приміщення пл. 29,7 кв.м.; 7 приміщення пл. 17.7 кв.м..

Відповідач по справі ОСОБА_2 , що визнається стороною, є власником квартири АДРЕСА_7 , розташованою над приміщенням позивача.

Згідно позову, підставою його подання стали обставини щодо залиття 28 травня 2020 року частини нежитлового приміщення позивача (згідно позову ванної кімнати) саме з квартири відповідача.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди, про що зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Приписами частин 1-4 статті 12, частин 1,6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 було надано копію Акту залиття від 28.05.2020 року, копію експертного дослідження №145/20 від 05.10.2020 року, копії рахунку щодо оплати експертного дослідження від 02.10.2020 року на суму 3500 грн., а також фотокартки із фіксаціями нібито залитого приміщення до його ремонту.

При цьому представник позивачки пояснив, що позивачу достеменно невідомо коли саме сталося залиття, вона тільки його виявила 28.05.2021р.

Суд вбачає, що 28 травня 2020 року акт залиття (а.с.13) був складений комісією у складі голови комісії майстра з ремонту Мудрик Н.В. та членів комісії ОСОБА_3 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 , представників організації, яка обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та гарячого водопостачання керівника дільниці №8 КП «ЖКС «Фонтанський» Свирського Ю.А. , власника нежитлового приміщення ОСОБА_1 ..

З Акту не вбачається про його ознайомлення відповідачкою та відмовити від ознайомлення, та про обстеження квартири відповідачки.

Згідно акту вказано, що 28.05.2020 року у будинку АДРЕСА_2 у ванній кімнаті нежитлового приміщення АДРЕСА_3 були виявлені сліди залиття у ванній кімнаті площею 2 кв.м., внаслідок чого пошкоджено плитку на стінах, на підлозі, двері та дверний пройом, є необхідність у заміні плитки та капітальному ремонту ванної кімнати.

Причиною залиття в акті зазначено «незадовільне технічне обслуговування сантехнічного обладнання мешканцями квартири АДРЕСА_4 ". Яке саме сантехнічне обладнання достеменно встановити неможливо, так як мешканці квартири, які періодично заливають нежитлове приміщення, тривалий час дома не з`являються».

Висновки та рекомендації комісії згідно акту: у нежитловому приміщенні №24 наявні значні ушкодження ванної кімнати, а саме: стін, підлоги, дверей, дверного пройму, зважаючи на це, потрібно зробити капітальний ремонт із зміною всієї плитки у ванній кімнаті та дверей з дверним пройомом у приміщенні АДРЕСА_5 , акт засвідчено керівником дільниці №8 КП «ЖКС «Фонтанський».

Згідно експертного дослідження №145/20, складеного 05.10.2020 року судовим експертом Сікорською О.А. на замовлення ОСОБА_1 від 30.09.2020р. з метою визначення розміру матеріального пошкодження опоряджувальних матеріалів нежитлового приміщення АДРЕСА_5 (а.с.14-19), розмір матеріальної (майнової) шкоди, який завданий власнику нежитлового приміщення №24 внаслідок залиття становить 25 400 грн..

Досліджуючи дані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.2.3.6 Правил у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Відповідно до додатку 4 до п.2.3.6 Правил акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) складається комісією у складі: головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехника; в якому описується, що трапилось і які наслідки (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено; з зазначенням причини залиття, аварії (чітко зазначивши причини); акт повинен містити висновки і рекомендації комісії (надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто завдав шкоду); члени комісії повинні підписати акт та з актом повинні бути ознайомленні мешканці квартир, які його також підписують.

В абз.2 п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 за № 76, передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (Додаток 4).

Натомість Додаток 4 вимагає чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. № ___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін. Додаток 4 Правил при складанні акту вимагає надати висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін. Окрім того, акт повинен містити інформацію про ознайомлення мешканців квартир щодо відомостей акту.

Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації(підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації(підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника(наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника(наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода(обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Між тим, дослідивши поданий акт від 28.05.2020 року, суд погоджується з доводами представника відповідача, з приводу того, що останні складений неналежною комісією, оскільки не був присутній головний інженер, не визначено, майстри якої направленості є ОСОБА_3 , не визначено представників організації, які обслуговують внутрішньобудинкову системи опалення та гарячого водопостачання.

Також, в акті від 28.05.2020 року зазначено, що він складений у присутності представника квартири ьез зазначення номера, між тим дані обставини не відповідають дійсності, оскільки відповідачка не сповіщалась про відповідний огляд та взагалі не була обізнана про факт залиття.

Окрім того, відсутність власників квартири підтверджується також у подальшому в самому акті від 28.05.2020 року згідно речення «Яке саме сантехнічне обладнання достеменно встановити неможливо, так як мешканці квартири, які періодично заливають нежитлове приміщення, тривалий час дома не з`являються».

Окрім того, в акті від 28.05.2020 року зазначена лише ймовірна причина залиття приміщення позивача , а саме незадовільне технічне обслуговування сантехнічного обладнання мешканцями квартири АДРЕСА_6 , та остання не може бути прийнята судом як дійсна, оскільки така причина вказане без огляду квартири АДРЕСА_6 та може бути лише припущенням.

Отже, суд вважає, що комісія, яка складала 28.05.2020 року відповідний акт залиття, не встановила дійсні причини залиття приміщення позивача, як це передбачено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, як того вимагає Додаток до п.2.3.6 Правил, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття».

Також, із наданого позивачем Акту від «28» травня 2020 року, вбачається, що його зміст не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, а саме мешканці квартири АДРЕСА_6 (відповідач по справі), яка зазначена як винна особа в залитті квартири Позивача, з Актом ознайомлена не була, як і при складанні акту, і на чому ґрунтувалися висновки комісії про причини залиття та винних у цьому осіб, не зазначено, також в акті відсутні висновки і рекомендації комісії, що необхідно зробити винній особі яка заподіяла шкоду, з метою недопущення подібних випадків у майбутньому.

Також, в акті від 28.05.2020 року, зафіксовано, що «..виявлено сліди залиття у ванній кімнаті площею 2 кв.м., внаслідок чого пошкоджено плитку на стінах та підлозі, двері та дверний пройом..».

Проте не зрозуміло, що саме зафіксовано в акті, чи площа пошкодженого приміщення, чи площа слідів залиття.

Отже, за викладеного, суд погоджується з доводами представника відповідача, що вказаний акт від 28.05.2020 року не є належним, допустимим та беззаперечним доказом вини відповідача.

Також суд вбачає, що висновок експертного дослідження №145/20 від 05.10.2020 року, складений судовим експертом Сікорською О.А., ґрунтується на документах складених з порушенням вимог законодавства (акту від 28 травня 2020 року), які є недопустимими та неналежними, та без проведення досліджень причин залиття, обстеження квартири відповідачки, тому висновок експертного дослідження стосовно причин пошкоджень та руйнувань приміщення позивача не може бути прийнятий судом як належний і достовірний доказ вини Відповідача у залитті квартири.

Окрім того, висновок експертного дослідження від 05.10.2020 року суперечать самому акту від 28.05.2020 року, оскільки в акті зазначено, що «..виявлені сліди залиття у ванній кімнаті площею 2 кв.м., внаслідок чого пошкоджено плитку на стінах, на підлозі, двері та дверний пройом..», у свою чергу в висновку експерта вказано, що стіни прошпакльовані та пофарбовані масляною фарбою та відсутні відомості щодо наявності плитки на стінах. Надані позивачем фото також не підтверджують наявність на той час плитки.

Окрім того, в висновку від 05.10.2020 року вказано про дослідження обставин пошкодження санвузлу, в акті про залиття від 28.05.2020 року зазначено про пошкодження ванної кімнати, яка між тим не відзначена в технічному паспорті приміщення, а отже неможливо встановити місцезнаходження пошкодженої частини приміщення , а отже і співвідношення його з розташованим сантехнічним обладнанням в квартирі відповідача, через неполадку якого нібито відбулось залиття.

Також суд вбачає, що вказаний висновок від 05.10.2020 року складений без огляду пошкодженого приміщення (оскільки позивачем було здійснено його ремонт), на підставі лише вказаного акту та фотокарток.

Між тим, вказані фотокартки, які за посилання сторони позивача були оглянуті експертом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки останні не підтверджують наслідки залиття від 28.05.2020 року, вони датовані 25.05.2020 року, а отже свідчать про занедбаний стан санвузла ще до його можливого залиття.

За викладеного, суд вважає, що висновок експертного дослідження №145/20 від 05.10.2020 року, складений судовим експертом Сікорською О.А., також не може бути прийнятим як належний та допустимий доказ вини Відповідача, на підставах, зазначених вище.

Відповідно до вимог ЦПК України ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, одним із них є висновок експерта.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалення судового рішення.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, а саме твердження позивача щодо того, що залиття ванної кімнати сталось з вини мешканців квартири АДРЕСА_6 , не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на належних, допустимих і достовірних доказах, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди відповідачем.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, то дані позовні вимоги не підлягали задоволенню також.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 Постанови Пленуми Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті(ч.1 ст.1167 ЦК України).

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом не встановлений зв`язок між фактом залиття приміщення позивача і вини відповідача та моральною шкодою, яка нібито була заподіяна позивачу. Викладених у позовній заяві обставин Позивач не довів що Відповідач винен у залитті приміщення, не виконав вимоги ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, а відповідно позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню; не надав будь-яких доказів щодо завдання відповідних моральних страждань.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, а отже в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б наявність вини відповідача, у завдані матеріальної шкоди позивачу, у зв`язку з чим, вина відповідача не доведена, крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, тому.

Суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача та стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 3, 11, 15-16, 22-23, 319, 321, 386, 1166, 1167, ЦК України, ст.ст.2, 4, 10-13, 43, 49, 51, 64, 76, 81, 82, 89, 95, 133, 141, 150, 210, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_8 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_9 ), третя особа без самостійних вимог Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» (м. Одеса, вул. Французький бульвар, буд.12, корп.А), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тест рішення виготовлено 20.09.2021 року.

Суддя: Домусчі Л.В.