Справа № 452/2591/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"28" вересня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

секретаря Макаревич Л.Р.,

із участю: представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідача ПАТ «Страхова компанія «Еталон»

Панченко Ю.Ю.,

представника відповідачів ТзОВ «Юрія-Фарм» та

ТзОВ «Медичний Центр «М.Т.К.» адвоката Пирогова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм», Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний Центр «М.Т.К.» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа ОСОБА_4 , - про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом до ТзОВ «Юрія-Фарм», ПАТ «Страхова компанія «Еталон» покликаючись на те, що 10 липня 2012 року об 11.00год. рухаючись по автодорозі Львів-Ужгород в напрямку до м. Самбір Львівської області водій ОСОБА_4 , будучи працівником фармацевтичної компанії ТзОВ «Юрія-Фарм», керуючи службовим автомобілем марки «DAEWOO LANOS» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТзОВ «Медичний центр «М.Т.К.», грубо порушила правила дорожнього руху, а саме проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, як наслідок виїхала на зустрічну смугу, де керований нею автомобіль зіткнувся із маршрутним автобусом марки «MERCEDES-BENZ 614 D», номерний знак НОМЕР_3 , яким керувала і мала перевагу в русі ОСОБА_2 . У результаті зіткнення транспортних засобів остання отримала тілесні ушкодження, що згідно висновку судово-медичної експертизи належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості з ознакою довготривалого розладу здоров`я. Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 червня 2018 року ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а через вказане діяння позивачу ОСОБА_2 завдана матеріальна шкода в розмірі 492,22грн., як кошти витрачені на лікування та моральна шкода, що полягає перенесених значних моральних та фізичних стражданнях, які довелось перенести їй та її родині у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що позивачем оцінена у 500000грн. Крім того з 10.07.2012р. до 05.12.2012р. вона перебувала на лікуванні та з грудня 2012р. до серпня 2015р. внаслідок пошкодження автобуса позивачем нею була упущена вигода у вигляді доходу, що складає 111086,22грн. Через ДТП був пошкоджений автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 614D» власником якого є позивач ОСОБА_3 , ринкова вартість даного транспортного засобу становила 17200доларів США, що на час подання позову еквівалентно 437568грн. Тому позивачі просять за рішенням суду солідарно стягнути із ТзОВ «Юрія-Фарм» та ПАТ «Страхова компанія «Еталон» вказані суми моральної та матеріальної шкоди і судові витрати.

У ході судового провадження позивачі уточнили позовні вимоги, - позивач ОСОБА_2 просила стягнути витрачені кошти на лікування в сумі 492,22грн., моральну шкоду в розмірі 500000грн., втрачений дохід за період із 10.07.2012р. до 05.12.2012р. в сумі 15011,66грн. та упущену вигоду внаслідок несправності автомобілі в сумі 96074,56грн; позивач ОСОБА_3 просив стягнути ринкову вартість автомобіля станом на час ДТП в сумі 437568грн.; одночасно просили залучити в якості співвідповідача ТзОВ «Медичний Центр «М.Т.К.».

До суду надійшли відзиви на позов представника відповідачів ТзОВ «Юрія-Фарм» та ТзОВ «Медичний Центр «М.Т.К.» адвоката Пирогова О.В., відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову; вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі оскільки являються незаконними, безпідставними та необґрунтованими; зазначає, що позовна заява не відповідає вимогам встановленим в цивільному судочинстві та до неї не додано жодного документа, які обґрунтовують заявлені вимоги; крім того відповідач ОСОБА_2 вимагає стягнути ринкову вартість автомобіля марки «MERCEDES-BENZ 614D» жодним чином не підтверджуючи своє право власності на нього; цивільна відповідальність водія була застрахована, а тому за законом передбачена субсидіарна відповідальність винного, котрий повинен сплатити різницю між сумою завданої шкоди та страхової виплатити; тобто до пред`явлення вимоги особі, яка несе додаткову відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника, - в даному випадку до страхової компанії «Еталон», як єдиного відповідача; а тому заперечує проти визнання ТзОВ «Юрія-Фарм» та ТзОВ «Медичний Центр «М.Т.К.» відповідачами і солідарного стягнення шкоди; так само заперечує проти стягнення втраченого доходу та упущеної вимоги, вважає такі суми недоведеними і безпідставними, оскільки підприємницька діяльність позивача залежить від багатьох чинників, що можуть впливати на дохід, який за певних обставин у вказаній сумі не був би отриманий, а збитки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті, які б могли бути реально отримані.

Відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Еталон» подано відзив на позов, яким аналогічно заперечили проти позову та просили відмовити з підстав його необґрунтованості; зазначають, що законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП; ліміт його відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров`ю на одного потерпілого згідно полісу становить 100000грн, майну - 50000грн; франшиза - 510грн.; щодо моральної шкоди, то така відшкодовується потерпілому - фізичній особі, що зазнала ушкодження здоров`я під час ДТП, в розмірі 5% від страхової виплати. Одночасно заперечили проти стягнення ринкової вартості пошкодженого автомобіля «MERCEDES-BENZ 614D», оскільки страхова компанія відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, звертаючи увагу на те, що вартість вираховується станом на момент пригоди, а експертом не встановлено факт фізичного знищення транспортного засобу.

Представник відповідачів ТзОВ «Юрія-Фарм» та ТзОВ «Медичний Центр «М.Т.К.» адвокат Пирогов О.В подав до суду додаткові заперечення на позовну заяву; окрім викладеного у відзиві зазначив, що питання відповідальності його довірителів може розглядатися в судовому порядку лише після пред`явлення позову до страховика і відшкодування ним збитків і тільки в тій сумі, що не покрито страховою компанією; вважав позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні представник-адвокат позивачів уточнені позовні вимоги підтримав наполягаючи на їх задоволенні за викладених обставин у зверненнях до суду; представники відповідачів у режимі відеозв`язку заперечили проти позову з підстав викладених у поданих відзивах до суду; просили в позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 до суду не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, а тому суд вважає розглядати справу в її відсутності, про що не заперечили інші учасники справи.

З`ясувавши обставини справи та заслухавши пояснення сторін, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав:

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом установлено, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 червня 2018 року, що набрав законної сили 26.06.2019р., ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3(три) роки. Звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3(три) роки відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 водій автобуса ОСОБА_2 отримала згідно висновку судово-медичної експертизи №242/12 від 27.07.2012 року тілесні ушкодження, характерні для водія і відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Порушення вищевказаних вимог правил безпеки дорожнього руху обвинуваченою ОСОБА_4 знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками вчиненої нею дорожньо-транспортної пригоди - спричиненню потерпілій ОСОБА_2 тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи із наведених норм права, шкода в тому числі моральна, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідно до наказу фармацевтичної компанії ТзОВ «Юрія-Фарм» №ЮФ 000036-ос від 1 березня 2011 року ОСОБА_4 прийнято на посаду спеціаліста з синдромної терапії західного представництва дирекції регіональних представництв комерційного департаменту.

Згідно з наказом фармацевтичної компанії ТзОВ «Юрія-Фарм» №ЮФ 000975

ОСОБА_4 відряджена в м. Львів та Львівську область з 1 липня 2012 року по 31 липня 2012 року для виконання службових обов`язків.

Згідно із протоколом загальних зборів Учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» №01/2011 від 10 січня 2011 року доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» використання належних йому транспортних засобів з метою транспортного забезпечення поточної господарської діяльності ТОВ «Юрія-Фарм» шляхом закріплення транспортних засобів за працівниками товариства «Юрія-Фарм».

Наказом №МТК/0010 від 4 березня 2011 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» автомобіль марки «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , закріплений за ОСОБА_4 переданий їй в користування та розпорядження.

Як вбачається з Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, даний автомобіль належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.».

Вищевказані факти ніким не заперечувались і також встановлені вироком суду в справі №452/2123/2018, який набрав законної сили.

Ураховуючи встановлені обставини, суд переконаний, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» як власник автомобіля та ТзОВ «Юрія-Фарм» як роботодавець є належними відповідачами у справі, а тому відхиляє заперечення проти цього, викладені представником ТзОВ «Медичний центр «М.Т.К.» у відзиві на позовну заяву, як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на законі.

Цивільно-правова відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» згідно полісу загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/3127679 від 3 квітня 2012 року (автомобіль марки «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 ).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 3 квітня 2012 року, виданого ПАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН», ліміт відповідальності страховика по даному полісу за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю на одного потерпілого складає 100000грн., за шкоду заподіяну майну одного потерпілого - 50000грн.; франшиза за даним полісом становить 510грн.

Строк дії договору страхування з 13 квітня 2012 року до 12 квітня 2013 року, отже станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 липня 2012 року, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із положеннями ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Із урахуванням наведених норм матеріального права та враховуючи встановлені судом обставини про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю позивача ОСОБА_2 і така шкода спричинена з вини відповідача ОСОБА_4 , яка керувала автомобілем, що належить особі, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, тому обов`язок відшкодування завданої шкоди згідно законодавства покладається на страховика ПАТ «Страхова компанія «Еталон» в межах лімітів страхової відповідальності на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ч. 1 ст. 1198 ЦК України розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців.

Позивачем надано документально підтверджені витрати на лікування в сумі 492,22грн., та проведено розрахунок втраченого доходу в сумі 15011,66грн. за період з 10.07.2012р. по 05.12.2012р., що підтверджується листками непрацездатності, а тому суд розцінює це як, шкоду, заподіяну тимчасовою втратою працездатності та підлягає стягненню із ПАТ «Страхова компанія «Еталон», так як не перевищує страхового ліміту.

Окрім стягнення майнової шкоди позивач просить стягнути в його користь 500000 гривень моральної шкоди, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У силу ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Вирішуючи позов у частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для потерпілої, глибину душевних страждань позивача ОСОБА_2 внаслідок ушкодження здоров`я, ступінь вини завдавача шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, приходить до переконання про задоволення позову в цій частині частково та стягнення із відповідальних осіб на відшкодування моральної шкоди 50000гривень; заявлену суму позивачем суд вважає значно завищеною і не обґрунтованою у такому розмірі.

Відтак, із ПАТ «Страхова компанія «Еталон» підлягає стягненню в користь фізичної особи, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що відповідно становить 775,2грн. Решту присудженої суми, а саме 49224,8грн. слід стягнути солідарно із відповідачів ТзОВ «Юрія-Фарм» та ТзОВ «Медичний Центр «М.Т.К.», відповідальність яких передбачена вищезазначеними нормами закону.

Щодо позовної вимоги позивача ОСОБА_3 про відшкодування ринкової вартості автомобіля «MERCEDES-BENZ 614 D», то суд приходить до наступного:

Даними висновку №1906 судової автотоварознавчої експертизи за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 8 грудня 2012 року з додатками відомо, що вартість відновлювального ремонту автобуса «MERSEDES-BENZ 614 D» р.н. НОМЕР_3 , в цінах на дату огляду становить 220595,65грн. (двісті двадцять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 65 копійок).

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автобуса «MERSEDES-BENZ 614 D» р.н. НОМЕР_3 , в цінах на дату огляду 12.06.2013р. становить 127110,97грн. (сто двадцять сім тисяч сто десять гривень 97 копійок).

Ринкова вартість автобуса «MERSEDES-BENZ 614D» р.н. НОМЕР_3 без врахування пошкоджень отриманих під час ДТП, станом на 10.07.2012 року становила 130471,75грн. (сто тридцять тисяч чотириста сімдесят одна гривня 75 копійок.

Стаття 1192 ЦК України вказує, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до статті 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Тому, з огляду на вище наведене, суд приходить висновку, що з ПАТ «Страхова компанія «Еталон»» на користь позивача ОСОБА_3 підлягають стягненню матеріальні збитки, завдані власнику автомобіля, підтверджені висновком експерта за вирахуванням франшизи, що в межах страхового ліміту становить 49490грн.; різницю між завданими збитками і присудженою страховою виплатою за шкоду, завдану власнику автомобіля слід стягнути солідарно із відповідачів ТзОВ «Юрія-Фарм» та ТзОВ «Медичний Центр «М.Т.К.».

Стосовно позовних вимог про стягнення упущеної вигоди в розмірі 96074,56грн., оскільки позивач ОСОБА_2 не отримувала дохід у результаті пошкодження автобуса з грудня 2012р. по 28 серпня 2015р., а отже не отримала гарантований прибуток суд зазначає наступне:

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України - збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 3 збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016р. у справі №6-237цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі №750/8676/15-ц (провадження №14-79цс18).

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду України від 14 червня 2017р. у справі №923/2075/15, від 9 грудня 2014 року в справі №5023/4983/12).

За таких підстав суд вважає, що позовна вимога позивача ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди з відповідачів такою, що заявлена без належної правової підстави.

Таким чином всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення із врахуванням усього вищенаведеного.

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, що покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом частково задоволені позовні вимоги, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів пропорційно задоволеній частині вимог.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Еталон», м. Київ, вул. Дегтярівська, 33б, ЄДРПОУ-20080515 в користь ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , - 492,22грн.(чотириста дев`яносто дві гривні 22 коп.) як відшкодування матеріальної шкоди; 15011,66грн.(п`ятнадцять тисяч одинадцять гривень 66коп.) як відшкодування шкоди, заподіяної тимчасовою втратою працездатності; 775,2грн.(сімсот сімдесят п`ять гривень 20коп.), як відшкодування моральної шкоди; - ВСЬОГО: 16279,08грн.(шістнадцять тисяч двісті сімдесят дев`ять гривень 08 коп.).

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм», м. Київ вул. Амосова, 10, ЄРПОУ-30109129 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний Центр «М.Т.К.», м. Київ вул. Амосова, 10, ЄДРПОУ-21633086 в користь ОСОБА_2 49224,8грн.(сорок дев`ять тисяч двісті двадцять чотири гривні 80 коп.) як відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ПАТ «Страхова компанія «Еталон» в користь ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 , - 49490грн.(сорок дев`ять тисяч чотириста дев`яносто гривень) як відшкодування матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний Центр «М.Т.К.» в користь ОСОБА_3 77110,97грн.(сімдесят сім тисяч сто десять гривень 97 коп.) як відшкодування матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля.

Стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог в користь держави всього на загальну суму 3636грн.(три тисячі шістсот тридцять шість гривень), і зокрема: із ПАТ «Страхова компанія «Еталон» 2122грн.(дві тисячі сто двадцять дві гривні), Товариства з обмеженою

відповідальністю «Юрія-Фарм» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний Центр «М.Т.К.» з кожного по 757грн.(сімсот п`ятдесят сім гривень), - разом 1514грн.(одну тисячу п`ятсот чотирнадцять гривень) судового збору.

У решті позовних вимог відмовити за недоведеністю та безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 8 жовтня 2021 року повного судового рішення.

Суддя