УХВАЛА

16 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 759/9229/19

провадження № 61-11242св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2020 року у складі судді Петренко Н. О. та постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2020 року у складі колегії суддів: Березовенко Р. В., Лівінського С. В., Нежури В. А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням, визнання членом сім`ї наймача, встановлення факту спільного проживання,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив з урахуванням уточнених позовних вимог визнати за ним право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 ; визнати його членом сім`ї наймача вказаної квартири; встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період із серпня 2003 року до 05 серпня 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач з серпня 2003 року проживав однією сім`єю разом із своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі АДРЕСА_1 . Разом вони вели спільне господарство, забезпечували утримання квартири у належному стані, несли інші видатки, пов`язані з користуванням нею. Право користування квартирою АДРЕСА_1 батько позивача - ОСОБА_2 отримав на підставі ордера на жиле приміщення та зареєстрував своє місце проживання (прописку). Тобто, батько позивача, отримавши ордер на жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1 , вселився до неї у передбаченому на той момент порядку та зареєстрував своє місце проживання у квартирі і набув прав наймача в розумінні ЖК Української РСР. Позивач, як син наймача та за його згодою, фактично був вселений до квартири і в силу приписів ЖК Української РСР, набув нарівні з наймачем прав, що виникають з підстав користування квартирою. З моменту початку користування квартирою, ОСОБА_2 в повному обсязі виконував зобов`язання наймача. 05 серпня 2011 року батько позивача ОСОБА_2 вийшов з дому за місцем свого проживання і не повернувся. З приводу зникнення батька позивач неодноразово звертався до органів внутрішніх справ щодо його розшуку.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2015 року у справі № 759/8388/15-ц ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Іванків Бориспільського району Київської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 оголошено померлим. На виконання вказаного рішення суду, 05 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 . З моменту зникнення батька, позивач продовжує проживати у вищевказаній квартирі та виконує обов`язки як наймач за договором, зокрема своєчасно і у повному обсязі оплачує вартість наданих комунальних послуг, вживає заходи для усунення виявлених у квартирі несправностей шляхом проведення поточного ремонту. Вказане підтверджується квитанціями, чеками про оплату за надані комунальні послуги (утримання будинку, прибудинкової території, послуг з водопостачання і водовідведення, постачання електроенергії тощо) та на проведення поточного ремонту (закупівля матеріалів і обладнання).

19 квітня 2019 року відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації відмовив позивачу у реєстрації місця проживання за вказаною заявою, у зв`язку з відсутністю згоди наймача житлового приміщення на реєстрацію місця проживання третіх осіб в об`єкті нерухомості. Таким чином, право позивача, як користувача та наймача за адресою: АДРЕСА_1 не визнається, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 липня 2020 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . Визнано ОСОБА_1 членом сім`ї наймача квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період із серпня 2003 року до 05 серпня 2011 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 вселився у спірну квартиру за усною згодою батька, на законних підставах, як член сім`ї наймача (син) у 2003 році, вів спільне господарство з батьком, постійно проживав з ним та проживає по теперішній час, сплачує комунальні послуги, доглядає за житлом.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2020 року до Верховного Суду, Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація, посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано її із Святошинського районного суду міста Києва.

09 лютого 2021 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.

Позиція та висновки Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням, визнання членом сім`ї наймача, встановлення факту спільного проживання призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. І. Грушицький В. С. Висоцька І. В. Литвиненко