Справа № 755/5204/21
Провадження № 2-о/755/456/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київська міська рада, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. постановою від 28 травня 2020 року

№ 110 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на майно померлої, оскільки заявник у встановлений строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини. Заявник стверджує, що він дійсно постійно проживав зі своєю матір`ю за адресою:

АДРЕСА_1 , а тому просить встановити такий факт, необхідний для оформлення своїх спадкових прав.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року відкрито провадження у даній справі.

Представник заявника - ОСОБА_3 , подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Заінтересована особа - Київська міська рада, направила відзив на позов, в якому просила суд розглянути справу за відсутності їхнього представника та ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю є ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_4 .

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З свідоцтва про право власності на житло вбачається, що квартира за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, буд. 24г, кв. 78 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу

Мурською Н.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28 травня 2020 року

№ 110, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої ОСОБА_2 , оскільки заявником пропущено строк для прийняття спадщини, визначений статтею 1270 ЦК України. Документів, які б підтверджували факт спільного проживання із спадкодавцем на день смерті не подано, рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Судом встановлено, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі частини третьої статті 1268ЦК України.

Слід зазначити, що в ухвалі від 14 вересня 2016 року № 505/2085/14-ц Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно із статтею 2Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України

від 03 листопада 2010 року № 6-7165св09, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року № 6048327св14, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року

№ 6-20158св15.

Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог частини першої статті 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

З положень частини другої статті 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Відповідно до довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 27 березня 2019 року ОСОБА_1 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із довідкою Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

від 11 лютого 2021 року ОСОБА_2 була зареєстрованою за адресою:

АДРЕСА_1 , з 01 квітня 2016 року по 15 серпня 2019 року.

Актом від 10 лютого 2021 року та довідкою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» від 17 лютого 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 без реєстрації з 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наведені докази підтверджують той факт, що заявник постійно проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_2 на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця за адресою:

АДРЕСА_1 , однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 258, 259, 263-265, 294, 315-316, 318-319 ЦПК України, статтями 1120, 1268, 1299 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 208 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування» , суд, -

УХ В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київська міська рада, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Повне рішення суду виготовлено 27 вересня 2021 року.

Суддя О.О. Хромова