Справа № 184/1587/21
Номер провадження 2/184/582/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування ним. В обґрунтування позову посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.10.2012 року, який вона успадкувала після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вказаний житловий будинок з 23.10.2020 року належить їй. З відповідачем вона перебуваю в зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2019 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач по справі був прописаний за згодою позивача без права власності на житловий будинок, оскільки позивач перебувала з ним у шлюбі. Наразі вирішується питання про розірвання шлюбу. Відповідач в житловому будинку АДРЕСА_1 як до своєї реєстрації так і після неї до сьогоднішнього часу фактично там постійно не проживав и не користувався будинком. Йому була потрібна лише реєстрація в будинку. Сам факт реєстрації відповідача у вказаному житловому будинку порушує права позивача як власника та це створює для неї відповідні незручності, які обмежують її права вільного володіння, користування та розпорядження належним їй житловим будинком з надвірними спорудами. Зокрема, позивач з цієї підстави не має можливості зареєструвати у вказаному житловому будинку членів своєї сім`ї та будь - яких інших осіб, оскільки на це потрібна згода відповідача по справі; позбавлена права на отримання субсидії. Відповідач не приймає будь - якої участі в утриманні житлового будинку, взагалі не має жодного права володіння, користування та розпорядження належним саме позивачу житловим будинком. Окрім того, у відповідача є декілька кредитів в банках та приходять до позивача листи про погашення його заборгованості. З вказаних обставин їй потрібно усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування ним. Тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.

Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідачів, з огляду на що відповідачі, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважаються такими, що отримали судову повістку.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.10.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Кулик О.П. 14 вересня 2015 року за реєстровим №1818, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її онука ОСОБА_1 (а.с.9-11).

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, за адресою вул. Кожедуба, 47 в м. Покров зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.8).

Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, статтею 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно до ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців».

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Як зазначає у своєму позові ОСОБА_1 , їй необхідно усунути перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком для отримання субсидії на оплату комунальних послуг, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 76, 81, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним» задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим будинком.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 908,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.09.2021 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш