Справа № 265/2350/13-ц
Провадження № 6/265/133/21
У Х В А Л А

09 вересня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/2350/13-ц за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи: Лівобережний відділ Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2021 року представник заявника звернувся до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що 27 жовтня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області ухвалено рішення за позовом ПАТ «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за яким було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» борг за кредитним договором № МР001/МО1 від 17 жовтня 2008 року в сумі 1 761 730,56 грн. та 912 826,55 доларів США. На виконання рішення судом було видано виконавчі листи. 29 січня 2020 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя було замінено сторону виконавчого провадження, Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Також 11 травня 2021 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області постановлено видати дублікат виконавчого листа по справі № 265/3250/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/М01 в національній валюті в розмірі 1761730,56 гривень та в іноземній валюті в розмірі 912826,55 доларів США. Дублікати виконавчих листів було пред`явлено заявником до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Однак 5 липня 2021 р. та 23 липня 2021 р. державною виконавчою службою було відмовлено у відкриття виконавчого провадження у зв`язку з пропуском строків, встановлених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Тому на підставі ч. 1 ст. 433 ЦПК представник заявника просив суд визнати поважною причину пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа по справі № 265/2350/13-ц до виконання та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 265/2350/13-ц щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Представник заявника, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», Позднякова В. І., до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, наполягаючи на задоволенні заявлених вимог.

Зацікавлені особи, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представники Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), до судового засідання також не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Суд зазначає, що за ч. 3 ст. 433 ЦПК заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Однак їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Таким чином суд розглянув справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що заява ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На підставі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 по справі № 1-26/2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Судом було за матеріалами справи встановлено, що по справі № 265/2350/13-ц рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року, яке набуло чинності 7 листопада 2014 року, було стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/МО1 в національній валюті в розмірі 1761730 (один мільйон сімсот шістдесят одна тисяча сімсот тридцять) грн. 56 коп. та в іноземній валюті в розмірі 912826 (дев`ятсот дванадцять тисяч вісімсот двадцять шість) доларів США 55 центів, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3441 грн.

Також встановлено, що представникам стягувача за рішенням суду від 27 жовтня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя видавались виконавчі листи 2 грудня 2014 року, отримані представниками ПАТ «Український Бізнес Банк» 8 грудня 2014 року.

При цьому доказів пред`явлення представниками ПАТ «Український Бізнес Банк» таких виконавчих документів до примусового виконання до виконавчої служби матеріали справи № 265/2350/13-ц не містять.

В подальшому на підставі договору про відступлення прав вимоги від 19 червня 2019 року № UA-EA-2019-06-19-000095-b ухвалою від 29 січня 2020 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області було замінено стягувача по справі № 265/2350/13-ц за рішенням суду від 27 жовтня 2014 року про стягнення заборгованості зОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/МО1 шляхом заміни ПАТ «Український Бізнес Банк» на його правонаступника, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» ().

Також суд встановив, що ухвалою від 11 травня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя постановив видати дублікат виконавчого листа по справі № 265/2350/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/МО1 боргу в національній валюті в розмірі 1761730,56 грн. та в іноземній валюті в розмірі 912826,55 доларів США.

На підставі ухвали суду від 11 травня 2021 р. представники Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» отримали дублікати виконавчих листів, виданих 27 травня 2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення боргу на підставі рішення від 27 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/МО1.

Однак, відповідно до повідомлень державних виконавців Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 5 липня 2021 року та від 23 липня 2021 року вказані дублікати виконавчих листів були повернуті стягувану без прийняття їх до виконання через порушення строків, встановлених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент ухвалення судового рішення від 27 жовтня 2014 року) виконавчий лист за рішенням суду міг бути пред`явлений до виконання протягом 1-го року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

На підставі переліченого із врахуванням досліджених доказів по справі суд зауважує, що після набуття 7 листопада 2014 року чинності рішенням суду від 27 жовтня 2014 року по справі № 265/2350/13-ц стягувач мав право протягом однорічного строку звернутись до виконавчої служби з приводу примусового його виконання, тобто до 7 листопада 2015 року.

Натомість, за наявними у справі матеріалами встановлено, що представники ПАТ «Український Бізнес Банк» щодо примусового стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/МО1 до виконавчої служби не звертались.

Отже, 8 листопада 2015 року для первісного стягувача сплив строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчих листів за рішенням суду від 27 жовтня 2014 року по справі № 265/2350/13-ц.

Суд звертає увагу на те, що за ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент ухвалення судового рішення від 27 жовтня 2014 року) та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Також згідно із ч. 2 ст. 55 ЦПК усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином суд зауважує, що, замінивши первісного стягувача, ПАТ «Український Бізнес Банк», собою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» прийняло на себе свідомий ризик настання наслідків дій, вчинених чи не вчинених первісним стягувачем до його заміни правонаступником, в тому числі й щодо наслідків пропущення строків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому слід зазначити, що банківські установи, які є юридичними особами, зобов`язані забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі й щодо контролю за виконавчими документами під час їх виконання в органах ДВС, натомість доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, не було надано суду.

Також суд зазначає, що за ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Натомість, тлумачення п. 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності таким Законом (набрання чинності відбулось 5 жовтня 2016 року).

Отже, для п. 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) не передбачено зворотної дії в часі та можливості застосування норм такого Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими вже сплив на час набрання ним чинності.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 10 червня 2020 року по справі № 522/11429/13-ц.

На підставі викладеного вмотивування доводи представника заявника щодо поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів по справі № 265/2350/13-ц до примусового виконання за відсутності будь-яких доказів на підтвердження таких доводів суд не приймає до уваги, як такі що не свідчать про об`єктивну неможливість реалізації первісним стягувачем прав, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та ЦПК України.

Отже, на підставі переліченого судом не було встановлено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, що є підставою для відмови у поновленні таких строків.

Виходячи з наведеного обґрунтування, суд дійшов переконання, що подана лише в серпні 2021 року заява ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про поновлення строку, який сплив ще 8 листопада 2015 року, для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання по справі № 265/2350/13-ц, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 433 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи: Лівобережний відділ Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 9 вересня 2021 року.

Суддя