Справа № 418/410/21
Провадження № 22-ц/810/562/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Міловського районного суду Луганської області від 26 квітня 2021 року, ухваленого Міловським районним судом Луганської області у складі: судді Шовкуна В.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг, який мотивувало тим, що відповідач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулась до АТ КБ «Приватбанк» та підписала заяву № б/н від 02 червня 2015 року, їй встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, та складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, належним чином не виконавши зобов`язання за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 02.12.2020 року має заборгованість у розмірі 13503,41, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 10 202,82 грн, відсотками, нарахованими на прострочений кредит, - 3565,36 грн.

Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь яку частину заборгованості за кредитом, тому позивач просив стягнути з відповідачці заборгованість за кредитом у розмірі 10 202,82 грн та судові витрати в сумі 2270 грн.

Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 26 квітня 2021 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відсутні докази на підтвердження волевиявлення Відповідачці на підключення їй сервісу «Миттєва розстрочка», платежі за яким банком віднесено в рахунок заборгованості позичальника та таким чином збільшено вартість кредиту. АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Тобто, підстави для нарахування і стягнення з Відповідача заборгованості за комісією та платежів за послугою «Миттєва розстрочка» відсутні. А враховуючи, що сума повернутих Відповідачкою кредитних коштів перевищує суму отриманого нею кредиту, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача заборгованості за тілом кредиту, відсутні.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути судові витрати.

Доводами апеляційної скарги є неврахування судом, що на картковий рахунок було встановлено кредитний ліміт, яким відповідачка користувалася (здійснювала оплату за продукти, поповнювала мобільний телефон, переказувала кошти на іншу картку, та інше), а також здійснювала погашення заборгованості різними сумами; суд безпідставно зменшив заборгованість за кредитним договором на суму внесених відповідачкою платежів; зробивши перерахунок, судом не враховано користування послугою «Миттєва розстрочка», якою скористалася відповідачка; використання послуги підтверджується здійсненням відповідачкою платежів, про що зазначено в виписці по картковому рахунку, платежі по сервісу «Миттєва розстрочка» відображені у виписці по рахунку, як щомісячний платіж за послугою «Миттєва розстрочка».

Банк зазначає, що сервіс «Миттєва розстрочка» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт, і підписання окремого кредитного договору не вимагається. Оформлення кредиту за зазначеним сервісом підтверджує збільшення ліміту кредитування та пояснює розмір заборгованості за тілом кредиту.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що заборгованість за тілом кредиту погашена, Банк зазначає, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту, клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. А відтак, висновки суду про «переплату» відповідачкою за договором не відповідають дійсним обставинам справи.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися.

Наведене відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого в частині першій статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти мають бути повернуті боржником, що відповідає праву АТ КБ «ПриватБанк» як кредитора вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми.

Разом із тим суд першої інстанції помилково вважав, що відповідачкою повернуто фактично отримані кошти, натомість банком безпідставно збільшено тіло кредиту понад встановлений ліміт.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77-80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Таким чином, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, може підтверджувати фактичне отримання кредитних коштів і заборгованість відповідача за виданим кредитом.

В постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19) містяться правові висновки про те, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2015 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб підписання заяви позичальника.

Відповідно до копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаної 02.06.2015 року ОСОБА_1 , остання погодилася з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними правилами обслуговування та кредитування, розміщені в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона погодилась з умовами договору, та зобов`язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг та регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті банку (а.с. 24).

До «Анкети-заяви» позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розміщений на сайті https://privatbank.ua (а.с. 25-67).

Як вбачається з наданої позивачем виписки за договором, відповідачка з моменту отримання кредитних коштів користувалася ними, отримувала готівку в банкоматі, здійснювала розрахунки, придбала товари та послуги, частково сплачувала заборгованість за договором.

Крім того, даними, відображеними у виписці по рахунку, підтверджується, що відповідачка в рамках даного кредитного договору користувалася сервісом «Миттєва розстрочка».

Сервіс «Миттєва розстрочка» - це послуга банку, яка надається держателям платіжних карток «Універсальна» та «Універсальна Gold». Кредит з використанням даного сервісу погашається шляхом встановлення клієнтом регулярного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу за кредитом і проводиться банком на підставі договірного списання.

Факт користування послугами «Миттєва розстрочка» відповідачкою не спростовано, як і не надано доказів погашення заборгованості.

Згідно виписки за договором залишок після операцій станом на 02.12.2020 року по рахунку відповідачки становить - 10202,82 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, що свідчить про наявність непогашеної заборгованості (а.с. 18-21).

Колегія суддів погоджує довід апеляційної скарги про помилковість висновку суду про те, що заборгованість за тілом кредиту погашена шляхом сплати відповідачкою 10817,09 грн за умови отримання в борг 6903,80 грн, оскільки кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту, клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. А відтак, висновки суду про «переплату» відповідачкою за договором не відповідають дійсним обставинам справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у заявленому розмірі є помилковим, у зв`язку з чим відповідно до приписів п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідачки на користь банку заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 10202,82 грн.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню також 2270,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3405,00 грн. - за подання апеляційної скарги.

Частиною шостою статті 9 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Скасувати рішення Міловського районного суду Луганської області від 26 квітня 2021 року та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 червня 2015 року у розмірі 10202,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) судовий збір у розмірі 5675 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови - 09 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді: