Справа № 173/1915/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Бальвас К.О.,

представника заявника - Сібірцевої О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 строком на шість місяців, а саме просить: - заборонити йому перебувати у місці проживання (перебування) постраждалих осіб: ОСОБА_1 та дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зокрема, за адресою: АДРЕСА_1 ; - обмежити спілкування ОСОБА_2 з постраждалими дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; - заборонити ОСОБА_2 наближатися на 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування), зокрема, за адресою: АДРЕСА_1 , роботи та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 та дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; - заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_2 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Стверджує, що після припинення фактичних шлюбних відносин ОСОБА_2 поводив себе агресивно, кричав, нецензурно висловлювався на адресу заявниці та дітей, наносив їй тілесні ушкодження на очах у дітей. Його дії негативно впливали і впливають на розвиток дітей, їх психологічне і фізичне здоров`я. Заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами щодо конфлікту з ОСОБА_2 та нанесення їй тілесних ушкоджень. У зв'язку з такими обставинами, змушена звернутись до суду з проханням видати обмежувальний припис.

Ухвалою від 23.09.2021 року призначено до розгляду заяву про видачу обмежувального припису.

Ухвалою від 24.09.2021 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибула та її представник заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, посилаючись на наявність небезпеки для ОСОБА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з'явився, будучи належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи згідно положень ч. 9 ст. 128 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 адвокат Сібірцева О.С., яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримала вимоги, викладені в заяві, та просила її задовольнити, оскільки ОСОБА_2 вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно ОСОБА_1 та дітей. Уточнила, що на даний час усі діти проживають розом із ОСОБА_1 , сини переїжджали до батька тимчасово, а тепер проживають із матір`ю.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Сібірцевої О.С., дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, який долучено до матеріалів цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1, п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

За приписами ч. 9 ст. 128 ЦПК України суд викликає у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Глава 13, якою доповнено ЦПК згідно із Законом № 2229-VIII від 07.12.2017, знаходиться саме в розділі IV, що має назву «Окреме провадження».

Згідно ч. 1, 3 ст. 294 ЦПК під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Враховуючи строк, встановлений законодавцем для розгляду судом заяв про видачу обмежувального припису, суд фактично позбавленим можливості самостійно здобувати докази передбаченої ч. 2 ст. 294 ЦПК України. Тягар доказування за загальним правилом покаладається на заявника.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком вказаних осіб у свідоцтвах про народження вказаний ОСОБА_9 (а.с. 19-23).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання від 30.03.2021 року. Довідка станом на час розгляду справи суду не надана, однак поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 проживає саме за вказаною у заяві адресою (а.с. 17).

Доказів (довідка щодо реєстрації місця проживання, акт депутата, тощо) того, що діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на теперішній час проживають із заявником за адресою її реєстрації місця проживання матеріали справи не містять.

Заявниця ОСОБА_1 з приводу домашнього насильства психологічного характеру та фізичного характеру, яке вчинялося ОСОБА_2 щодо неї зверталася у органи поліції.

Суд праналізував зміст звернень, наведений у листі Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 30.08.2021 року за вих. № 12/8-7378 та інформацію щодо звернень до ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2020 року по справі 173/1547/20, де судом зазначено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, знайшла своє підтвердження в процесі судового розгляду. Виходячи з цього, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_1 (а.с. 24-27, 33-35)

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до медичних установ у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, що випливає із копій медичних документів долучних до заяви та оглянутих в судовому засіданні та долученої до них фотографії, роздрукованоу форматі а4 (а.с. 36-61).

Звертаючись в суд із заявою про встановлення обмежувального припису, заявниця навела ряд ризиків вчинення домашнього насильства, які вона підтвердила. Оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, можна дійти висновку, що дійсно, існує загроза продовження чи повторного вчинення домашнього насильства щодо заявниці, враховуючи систематичність та кількість випадків, які стали підставою для звернення до суду, можливе настання тяжких або особливо тяжких наслідків вчинення домашнього насильства щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, ОСОБА_1 потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» і для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис, обмеживши контакти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. За статтею 3 Європейської Конвенції Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

У Постанові Касаційного цивільного суду (Другої судової палати) у складі Верховного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) вказано, що ураховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАПта КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Прослухавши аудіозапис телефонної розмови, який відтворювався під час зйомок ток-шоу «Стосується кожного» на телеканалі Інтер, суд вважає за необхідне звернути увагу на неможливість ідентифікації співрозмовників, як ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а само по собі твердження у заяві про участь в ток-шоу заявниці та ОСОБА_2 не може бути підставою для цього, оскільки іншими достатніми та допустимим доказами на думку суду це не підтверджено.

Вирішуючи питання про допустимість аудіозаписів телефонних розмов, суд керується висновками, що містяться в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням СБУ щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України №12?рп/2011 від 20.10.2011 р., та оцінює відповідні докази як такі, що є недопустимими та порушують встановлене ст. 32 Конституції України право на таємницю телефонних розмов попри їх відтворення раніше в ефірі телеканалу. Отже, зміст телефонних розмов суд в даному випадку не оцінює.

Щодо вимоги про встановлення обмежувального припису ОСОБА_2 відносно дітей, заявницею не подано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ним домашнього насильства щодо дітей, та підстав вважати дітей постраждалими особами від дій психологічного та фізичного насильства зі сторони ОСОБА_2 немає.

До органів національної поліції ОСОБА_1 зверталась з приводу вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 щодо неї, що випливає зі змісту звернень та прямо зазначено у постанові суду про вчинення психологічного насилля ОСОБА_2 по відношенню до його співмешканки ОСОБА_1 , а не по відношенню до дітей. Фрагмент ток-шоу, який відтворювався в судовому засіданні, в якому ОСОБА_1 стверджує про вчинення насильства по відношенню до сина та дочки не можуть бути самі по собі доказом цього.

У Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 21.11.2018 року справа № 756/2072/18 вказано, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного з батьків у реалізації своїх прав щодо дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Відтак, у видачі обмежувального припису ОСОБА_2 щодо дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 слід відмовити.

Таким чином заява ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення шляхом обмеження контактів ОСОБА_2 та заявниці на строк у шість місяців суд вважає виправданим з урахуванням конкретних обставин справи. Крім того, відповідно до положень діючого закогодавства це максимальний строк для такого обмеження.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 строком на шість місяців, за яким:

- Заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованому АДРЕСА_3 , проживаючому АДРЕСА_4 ) перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої АДРЕСА_2 ), зокрема, за адресою АДРЕСА_2 ;

- Заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованому АДРЕСА_3 , проживаючому АДРЕСА_4 ) наближатися на 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування), зокрема, за адресою: АДРЕСА_1 , роботи та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

- Заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованому АДРЕСА_3 , проживаючому АДРЕСА_4 ) особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- Заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованому АДРЕСА_3 , проживаючому АДРЕСА_4 ), вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

У видачі обмежувального припису ОСОБА_2 щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А.Ілюшик