Єдиний унікальний номер судової справи: 489/2726/20
Провадження № 22ц/812/1762/21 Доповідач в апеляційній інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

27 вересня 2021 року м. Миколаїв Справа № 489/2726/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2021 року, ухвалене у складі головуючого судді Губницького Д.Г., повний текст рішення складено того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

встановив:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна»), третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування збитків.

Позов мотивований тим, що 11 січня 2020 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Троїцька в м. Миколаєві при виїзді на головну дорогу вул. Херсонське шосе, не впевнився в безпеці маневру та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Позивач вказував, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Не погодившись з розрахунком суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 27 090 грн. 75 коп., він звернувся до страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про доплату суми виплати, проте отримав відмову.

29 травня 2020 року позивач за ремонт автомобіля сплатив на СТО ФОП ОСОБА_4 61 900 грн., з яких сума власних коштів склала 34 809 грн. 25 коп.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», ліміт за полісом якого 100 000,00 грн., позивач просив стягнути зі страховика шкоду, яка була завдана унаслідок ДТП в розмірі 34 809 грн. 25 коп., 1 500 грн. на професійну правничу допомогу, 840,80 грн. судового збору.

У відзиві на позовну заяву ПрАТ «СК «Євроінс Україна», посилаючись на безпідставність позову, просило у його задоволенні відмовити.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що визначення розміру збитків, складових, застосування при розрахунку ПДВ пов`язане зі спеціальними навичками та знаннями, разом з тим письмові докази надані сторонами конкурують між собою. Без проведення товарознавчої експертизи неможливо встановити із безстороннього належного джерела об`єктивну вартість збитків, тож враховуючи принципи закладені у ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд позбавлений можливості їх встановити самостійно. Суд вважав, що через це з`ясування питання щодо правових підстав для задоволення чи ні позову позбавлене сенсу.

У липні 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права та безпідставне не прийняття судом від нього доказів щодо фактичної вартості відновлюваного ремонту автомобіля, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_3 .

11 січня 2020 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Троїцька в м. Миколаєві при виїзді на головну дорогу вул. Херсонське шосе, не впевнився в безпеці маневру та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2020 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , за шкоду, заподіяну майну, на час дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», згідно з полісом № АО/2125526 від 09 жовтня 2019 року, на суму 100 000,00 грн., з розміром франшизи 0 грн.

Отримавши повідомлення про ДТП з автомобілем «Opel Omega», ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на підставі вищезазначеного полісу, калькуляції Audatex 28324 від 20 лютого 2020 року, заяви на отримання страхового відшкодування від 27 лютого 2020 року та розрахунку суми страхового відшкодування №28324/20 від 31 березня 2020 року, склало страховий акт №28324/20, затверджений начальником управління ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 03 квітня 2020 року, за змістом якого розмір страхового відшкодування визначено у 27 090 грн. 75 коп.

Отримання цієї суми страхового відшкодування позивач підтвердив. Проте, він не погодився з розміром страхового відшкодування.

Відповідно до звіту №95/01 - 20 від 30 січня 2020 року про оцінку вартості (розміру) збитків, складеному ФОП ОСОБА_5 за замовленням позивача, вартість відновлювального ремонту складає 57 862 грн. 96 коп.

07 квітня 2020 року позивач звернувся до страховика із заявою про перегляд справи та доплати страхового відшкодування згідно розрахунку незалежного експерта, проте в цьому відповідач відмовив.

Відновлювальний ремонт автомобіля позивача проведено ФОП ОСОБА_4 у травні 2020 року і його вартість склала 61 900 грн.

Отримання пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11 січня 2020 року з автомобілем «Opel Omega», з приводу яких проведено ремонт транспортного засобу позивача, відповідач не оспорював.

Фактичні витрати на відновлювання автомобіля сплачені позивачем у сумі 61 900 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №8 від 29 травня 2020 року.

Отже, колегія суддів вважає, що страховиком зобов`язання за вказаним полісом перед позивачем не виконані в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини 2 статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Відповідно до абзацу 1 пункту 22.1 статті 22 Закону, 22.1. у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (частина друга статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1192 ЦК України також передбачено право потерпілого на відшкодування збитків, розмір яких визначається вартістю виконаних робіт, необхідних для відновлення речі, в повному обсязі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, сукупний аналіз статей 22, 1166, 1187 та 1194 ЦК України дає підстави для висновку, що відшкодуванню потерпілому підлягають ті витрати (реальні збитки), які він фактично поніс для відновлення свого порушеного права. У разі недостатності страхового відшкодування для повноти відшкодування його дійсних витрат, цю різницю має сплатити винна особа.

Оскільки позивач здійснив відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля у травні 2020 року та фактично сплатив виконавцю 61 900 грн., з яких, як зазначав в позові особистих коштів 34 809 грн. 25 коп., то саме ця сума є реальними збитками, які позивач має право відшкодувати за правилами зазначених норм.

Аналогічне за змістом положення містить і пункт 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», яким визначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)».

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи - ОСОБА_2 на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Opel Omega», була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Відповідно до пункту 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Згідно з пунктом 2.3 Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого розукомплектованого КТЗ.

Як встановлено згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №8 від 29 травня 2020 року ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля в розмірі 61 900 грн. Розмір страхового відшкодування страховиком визначено та сплачено позивачу у сумі 27 090 грн. 75 коп.

За полісом № АО/2125526 від 09 жовтня 2019 року ліміт відповідальності страховика становить 100 000 грн., франшиза 0 грн.

За такого обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування слід покласти на страховика. Тому позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та доведеним.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки та відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову через недоведеність ним розміру матеріальної шкоди, то рішення суду на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування або зміни судового рішення; у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Тому судові витрати ОСОБА_1 на сплату судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 2 102 грн. (840 грн. 80 коп. + 1261 грн. 20 коп.) та витрати на правову правничу допомогу у сумі 1 500 грн. підлягають стягненню з ПрАТ «СК «Євроінс».

Керуючись статтями 367, 374,376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про відшкодування збитків задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, Код ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) страхове відшкодування у розмірі 34 809 (тридцять чотири тисячі вісімсот дев`ять) грн. 25 коп., витрати на професійну правничу допомогу - 1 500 (одна тисяча п`ятсот), та судовий збір - 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. в обох судових інстанціях.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 27 вересня 2021 року.