Справа №701/14/15-ц
Провадження №4-с/701/8/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" вересня 2021 р. Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за скаргою ОСОБА_1 представника скаржника: ОСОБА_2 до Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стягувач ПАТ "ВТБ Банк" на бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гребенюк Л.В., -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гребенюк Л.В.

На підставу своїх вимог спирається на те, що згідно Інформаційної довідки № 256217805 від 11 травня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) встановлено обтяження за № 927335 від 02.04.2015 р. всього нерухомого майна шляхом його арешту на підставі постанови про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження №47114944 від 02 квітня 2015 року. Видавником даної постанови значиться ВДВС Маньківського РУЮ, головний державний виконавець Шара В.С.

13.05.2021р. на адресу Маньківського РВ ДВС адвокатом Мельник В.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , направлено адвокатський запит про надання інформації.

Згідно отриманої відповіді, встановлено, що відносно ОСОБА_1 , у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження, а виконавче провадження у рамках якого накладено арешт АСВП № 47114944 було завершено, а виконавчий документ 30.10.2015 р. повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними). Маньківський РВ ДВС повідомив, що надати будь - які копії виконавчого провадження немає можливості у зв`язку із їх знищенням.

15.06.2021 р. скаржником на адресу Маньківського РВ ДВС направлено заяву про зняття арешту із майна.

Маньківський РВ ДВС 12.07.2021 р. надав відповідь із вих. № 4556 якою повідомив, що «у Маньківського РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) відсутні правові підстави для зняття арешту із усього майна ОСОБА_1 , що накладений 02.04.2015р. на підставі Постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АСВП № 47П4944 від 02.04.2015 р.».

Скаржник вважає, що не зняття Маньківським РВ ДВС арешту з майна ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право ОСОБА_1 , підлягає захисту шляхом зобов`язання Маньківського РВ ДВС зняти арешт з нерухомого майна, що і змусило скаржника звернутись з відповідною скаргою до суду.

Представник скаржника та скаржник до суду не з`явились, однак надали суду заяви, в яких скаргу підтримали в повному обсязі, просив її задовольнити та справу слухати в їх відсутності.

Державний виконавець до суду не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, аргументів на заперечення вимог зазначених в скаргі не навів.

Представник стягувача до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки № 256217805 від 11 травня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) встановлено обтяження за № 927335 від 02.04.2015 р. всього нерухомого майна шляхом його арешту на підставі постанови про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження №47114944 від 02 квітня 2015 року. Видавником даної постанови значиться ВДВС Маньківського РУЮ, головний державний виконавець Шара В.С.

13.05.2021р. на адресу Маньківського РВ ДВС адвокатом Мельник В.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , направлено адвокатський запит про надання інформації.

Згідно отриманої відповіді, встановлено, що відносно ОСОБА_1 , у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження, а виконавче провадження у рамках якого накладено арешт АСВП № 47114944 було завершено, а виконавчий документ 30.10.2015 р. повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Маньківський РВ ДВС повідомив, що надати будь - які копії виконавчого провадження немає можливості у зв`язку із їх знищенням.

15.06.2021 р. скаржником на адресу Маньківського РВ ДВС направлено заяву про зняття арешту із майна.

Маньківський РВ ДВС 12.07.2021 р. надав відповідь із вих. № 4556 якою повідомив, що «у Маньківського РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) відсутні правові підстави для зняття арешту із усього майна ОСОБА_1 , що накладений 02.04.2015р. на підставі Постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АСВП № 47П4944 від 02.04.2015 р.».

Спеціальним законом, що визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, який діяв на момент винесення постанови про арешт майна боржника, далі Закон.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачений цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 50 Закону передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини першої статті 47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Виконавче провадження АСВП № 47114944 у рамках якого винесено арешт із примусового виконання виконавчого листа № 701/14/-15ц виданого Маньківським районним судом Черкаської області 14.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості у сумі 141 802,26 грн. 30.10.2015 року завершене, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріали даного виконавчого провадження знищені.

Листом від 28.05.2021 р. № 3416 Маньківський РВ ДВС повідомив про відсутність будь-яких відкритих виконавчих проваджень, за якими ОСОБА_1 , являється боржником.

З моменту закінчення виконавчого провадження минуло близько шести років, стягувач уже позбавлений можливості повторно звернутись до виконавчої служби, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа до виконання минув, виконавче провадження уже знищене у зв`язку з закінченням строку його зберігання, а ОСОБА_1 , втратив статус боржника та позбавлений можливості вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном.

Відповідно до статті 30 Закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

-закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

-повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

-повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі - «Інструкція №512/5») в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Згідно з приписами статті 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби,офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Отже, відповідно до зазначеної статті Інструкції №512/5 арешт з майна ОСОБА_1 , (боржника) підлягав зняттю Маньківським РВ ДВС при поверненні виконавчого документа стягувачу, проте відділом ДВС у виконавчому провадженні № 47114944 цього зроблено не було.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-450 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати Постанову про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження № 47114944 від 2 квітня 2015 року видану головним державним виконавцем ВДВС Маньківського РУЮ Шара В.С.

Зобов`язати Маньківський РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) зняти обтяження № 9273335 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) яким встановлено обтяження всього нерухомого майна шляхом його арешту.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Л. Маренюк