Справа №266/797/18
Провадження№ 2-з/266/29/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Макогон С.Б.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_3 про визнання рішення недійсним, скасування свідоцтва на право власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Маріуполя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_4 , про визнання рішення недійсним, скасування свідоцтва на право власності, у якому позивачка просить визнати п. 19.4.1 Рішення Маріупольської міської ради №7/16-1324 від 03.03.2017 року, в частині затвердження технічної документації землеустрою для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель та передання у власність ОСОБА_3 в частині земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0140 га (кадастровий № :01:006:0726, незаконним. Визнати свідоцтва на право власності зазначеної земельної ділянки на ім`я ОСОБА_3 та його державну реєстрацію за № 123 від 21.03.2017 року, та кадастровий № :01:006:0726 незаконними, скасувавши їх.

01.09.2021 року представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0140 га. (кадастровий номер: :01:006:0726) та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної земельної ділянки, оскільки є підстави вважати, що дана земельна ділянка, що незаконно передана відповідачу у власність, без згоди позивача може бути відчужена на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову на підставі викладеного вмотивування підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», обсяг позовних вимог має відповідати виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені уточнені позовні вимоги підтримала, пояснила, що коли вона придбала частину будинку то забажала зробити водопровід, запросила представників «Водоканалу», які відповідно до старої схеми встановили, що раніше водопровід був на земельній ділянці, яка зараз незаконно належить відповідачці, тому позов просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 , який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачці та відповідачці належить по 7/10 та АДРЕСА_2 , тобто будинок двох господарів, з самостійними входами. З документації не можна встановити прибудови до будинку відносяться до 7/10 часток будинку або до 3/10 частин. На момент передачі земельних ділянок відповідачці у власність ніяких скарг з боку співвласників не надходила, технічна документація була складена відповідно до закону, Маріупольська міська рада діяла в межах Земельного кодексу України, підстав для відмови у передачу у власність відповідачці земельних ділянок не було.Маріупольська міська рада на сесії більшістю голосів прийняла законне рішення №7/16-1324 від 03.03.2017 року за наявними матеріалами.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №49096604 від 04.12.2015р. ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності 3/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування № 3088 від 04.12.2015 року (том 1, а.с. 53-54, том 2, а.с. 67).

Згідно з договором купівлі - продажу частини житлового будинку від 07.10.2016 року, завіреного приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бодягіною І.І., ОСОБА_2 належить 7/10 частини житлового будинку, з належними до цієї частини будинку господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розташовані: житловий будинок, літера «А», загальною площею - 82,4 кв.м., житловою площею - 32,4 кв.м, нежитлова прибудова, літера «А -1», дві вбиральні, літ. «В» і літ. «И», гараж, літ. «Т», три сарая літ: «Б», «Е», «Д», огорожа № 1,2. Вказаний будинок ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_6 (том 1, а.с. 17-20).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 70426576 від 13.10.2016р. ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 7/10 частини житлового будинку АДРЕСА_3 частини вказаного будинку належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , на підставі договору дарування № 3088 від 04.12.2015 року (том 1, а.с. 21-22).

Згідно з п.19.4.1 рішення Маріупольської міської ради від 03.03.2017 року № 7/16-1324 ОСОБА_3 затверджена технічна документація, і передано у власність дві земельні ділянки площею - 0,0089 га (кадастровий номер № :01:006:0725) та 0,0140 га (кадастровий номер №:01:006:0726) за адресою АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 36-40).

Згідно з зауваженнями заступника директора департаменту - начальника юридичного відділу Маріупольської міської ради № 31.6/1440 від 06.02.2017р. зазначено, що в п. 19.4.1. п. 19 проекту Рішення Маріупольської міської ради «Про передачу громадянам України у власність земельних ділянок» пропонується передати у власність земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 площею - 0,0089 га та 0,0140 га. Житловий будинок за вказаною адресою знаходиться у спільній частковій власності, тому в матеріалах рішення повинен бути висновок експерта або угода між співвласниками про порядок користування земельною ділянкою, які в матеріалах рішення відсутні, тому правові підстави для затвердження технічної документації для землеустрою відсутні (том 1, а.с. 42-44).

Відповідно до довідки Приморського відділення поліції ЦВП ГУНП в Донецькій області № 12123/104-2018 від 22.08.2018р., в кримінальному провадженні №0000860 від 01.07.2017 було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта № 1/6-125 від 05.07.2018 встановлено, що в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) межземельних ділянок в натурі (на місцевості) для передачі у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 підпис та рукописні записи виконані не ОСОБА_7 , а іншою особою. На теперішній час у вищевказаному кримінальному провадженню триває досудове розслідування (том 1, а.с. 175).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 209054784 від 15.05.2020р. ОСОБА_3 належить на праві приватної власності земельна ділянка, кадастровий номер :01:006:0725 площею 0,0089 га, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Рішення Маріупольської міської Ради № 7/16-1324 від 03.03.2017 року(том 2, а.с. 43-44).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 209055016 від 15.05.2020р. ОСОБА_3 належить на праві приватної власності земельна ділянка, кадастровий номер :01:006:0726 площею 0,0014 га, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Рішення Маріупольської міської Ради № 7/16-1324 від 03.03.2017 року (том 2, а.с. 45).

Таким чином, суд вивчивши матеріали справи вважає, що достатнім і співмірним заявленим позовним вимогам буде забезпечення позову шляхом накладенням арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0140 га. (кадастровий номер: :01:006:0726) з забороною іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної земельної ділянки, оскільки є підстави вважати, що на вказаній земельній ділянці розташоване майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 149 -153 ЦПК України, суд

У Х ВА Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0140 га. (кадастровий номер: :01:006:0726) та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної земельної ділянки.

Копію ухвали суду направити для виконання до Відділу державної реєстрації майнових прав на нерухоме майно Маріупольської міської ради.

Копію ухвали, відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України, до відома направити заявнику та відповідачам.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала, постановлена без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Курбанова Н. М.