Провадження № 2/512/123/21
"23" вересня 2021 р. смт. Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Шаповал Н.Г.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів адвоката Дулдієра О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 державного реєстратора Савранської селищної ради Одеської області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2021 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 державного реєстратора Савранської селищної ради Одеської області, в якому просили: скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер 53793602 від 28.08.2020.

Позов обґрунтовано тим, що під час оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після смерті батька ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в Савранській районній державній адміністрації їм було видано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вони дізнались, що власником будинку АДРЕСА_1 є їх брат ОСОБА_3 , який набув право власності на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області № 2-368/2008 від 14.11.2008. Під час звернення до Балтського районного суду Одеської області з заявою про видачу копії вищевказаного рішення суду було надано лист, в якому вказано, що Балтським районним судом Одеської області відповідно до алфавітного покажчика цивільних справ за 2008 рік та підшивках судових рішень вказаного рішення не міститься та цивільної справи зазначеної категорії з учасником справи ОСОБА_3 не існує. Отже, реєстрація права власності будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 здійснена на підставі неіснуючого документу, що є незаконним.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 25.01.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.02.2021. В подальшому підготовче судове засідання було відкладене на 27.05.2021.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 27.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14.06.2021. В подальшому судове засідання було відкладене на 23.09.2021.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 16.02.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та залучено до справи в якості співвідповідача державного реєстратора Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області Сарафанюк Ю.В.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 03.03.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та витребувано докази у державного реєстратора Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області Сарафанюк Ю.В.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 13.05.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та замінено співвідповідача по справі державного реєстратора Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області Сарафанюк Ю.В. на державного реєстратора Савранської селищної ради Одеської області. Цією ж ухвалою витребувано докази з Центру надання адміністративних послуг Савранської селищної ради Одеської області.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 27.05.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та витребувано докази у державного реєстратора Савранської селищної ради Одеської області та приватного нотаріуса Савранського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б., зокрема витребувано у приватного нотаріуса Ізосімової К.Б. копію спадкової справи яка заводилась після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 27.05.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та витребувано з Любашівської державної нотаріальної контори Одеської області копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 30.06.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та витребувано доказі у приватного нотаріуса Ізосімової К.Б. копії спадкової справи після смерті ОСОБА_6 .. Крім того, цією ж ухвалою витребувано у КП «Савранське бюро технічної інвентаризації» належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на житловий будинок.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 17.08.2021 було задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та залучено як співвідповідача ОСОБА_4 .

Того ж дня, ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 17.08.2021 було задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А.та витребувано у державного реєстратора Савранської селищної ради інформацію щодо кола осіб, які зареєстровані або проживають у житловому будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, витребувано у державного реєстратора відомості на підставі яких документів зареєстроване право власності на вищезазначений житловий будинок.

Відповідачі ОСОБА_3 , державний реєстратор Савранської селищної ради Одеської області, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надали, свою позицію не виклав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалися.

Відповідачка ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення розгляду справи, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалась, свою позицію не виклала

Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивачів в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10) ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 їй присвоєне прізвище ОСОБА_8 (а.с. 11).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 14) ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 їй присвоєне прізвище ОСОБА_9 (а.с. 16).

Відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

Згідно з випискою з погосподарської книги виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав та являвся власником будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , який набув право власності на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області № 2-368/2008 від 14.11.2008 (а.с. 4).

Згідно з листом Балтського районного суду Одеської області відповідно до алфавітного покажчика цивільних справ за 2008 рік та підшивках судових рішень рішення № 2-368/2008 від 14.11.2008 не міститься та взагалі цивільної справи з учасником ОСОБА_3 не розглядалось (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_6 (а.с. 97).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 106).

ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 27.05.2020 (а.с. 110).

ОСОБА_2 прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 27.05.2020 (а.с. 113).

Згідно довідок Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області ОСОБА_6 проживала та була постійно зареєстрована в АДРЕСА_1 з 1950 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 117).

Відповідно до заповіту від 28.12.2018 ОСОБА_6 , зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 заповіла своєму синові ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 118).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 132, зворотна сторона).

Відповідно до заповіту від 14.05.2020 ОСОБА_10 заповів все своє майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 125, зворотна сторона).

ОСОБА_4 прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , оскільки її батько ОСОБА_10 помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 11.09.2020 (а.с. 126, зворотна сторона).

В судовому засіданні представник позивачів додатково пояснив суду, що відповідно до вимог статті 1241 ЦК України позивачки мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті їх матері ОСОБА_6 , як повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, проте державна реєстрація права власності на спірний будинок за ОСОБА_3 унеможливлює реалізацію ними своїх спадкових прав.

Судом встановлено і підтверджується належними та допустимими доказами, що на момент смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачці ОСОБА_2 , яка є донькою померлої, виповнилось 69 роки, і у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у редакції діючою на той час, вона була непрацездатною особою за віком, тобто згідно вимог частини 1 статті 1241 ЦК України входила до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Як зазначено у пункті 19 Постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України , є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Відповідно до п.5.10. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України №296/5 від 22.02.2012 року при визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем.

Водночас на момент смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачці ОСОБА_1 , яка є донькою померлої, виповнилось 58 роки, і у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у редакції діючою на той час, вона не була непрацездатною особою за віком.

Поряд з цим позивачкою ОСОБА_1 надано суду довідку Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, що вона отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання.

Розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в частині першій статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку в спадщині, Конституційний Суд України у рішенні від 11 лютого 2014 року (справа про право на обов`язкову частку в спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) виходив з положень частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний», а саме частини четвертої статті 1 «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року, абзацу 17 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку в спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку незалежно від групи інвалідності.

При цьому, висновків щодо наявності права на отримання обов`язкової частки іншими категоріями «непрацездатних» дітей спадкодавця вказане рішення Конституційного Суду України не містить.

Аналізуючи вищенаведені норми закону, можна дійти висновку, що отримання особою пенсії на пільгових умовах не свідчить про її непрацездатність, а тому в особи, яка на момент відкриття спадщини не досягла встановленого чинним законодавством пенсійного віку, але яка має право на отримання пенсії на пільгових умовах, право на обов`язкову частку в спадщині не виникає.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 1241 ЦК України викладена в постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 208/9389/15-ц, від 23 жовтня 2019 року в справі № 285/2298/16-ц, від 27 травня 2020 року в справі № 750/10857/17.

В силу частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем у зазначених спорах може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1241 Цивільного кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка); до обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Особа, в тому числі спадкоємець, який має право на обов`язкову частку у спадщині, може бути усунена від права на спадкування відповідно до норм статті 1224 ЦК України. Вказаною статтею визначено вичерпний перелік підстав, коли спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Відомості про те, що позивачок було усунено від права на спадкування відповідно до норм статті 1224 ЦК України в суді відсутні.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За змістом статті 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За загальними правилами спадкоємці ділять між собою майно, яке на момент смерті спадкодавця перебувало у його власності. Тобто, як правило, це безпосередньо те майно, яке зареєстроване за померлим.

Державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Разом з тим державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

При цьому навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду 11 лютого 2020 року у справі № 915/572/17

Оскільки судом установлено, що позивачки не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у них немає.

Суд також зазначає, що, зокрема, відповідач ОСОБА_11 , який неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення розгляду справи, проте у судове засідання не з`являвся, мав достатню можливість довести наявність рішення Балтського районного суду Одеської області від 14.11.2008 (справа № 2-368/2008) як підстави для державної реєстрації спірного житлового будинку, подавши до суду такі докази, як копії своєї позовної заяви, протоколи судових засідань, тощо. Однак ОСОБА_11 не скористався цією можливістю і не намагався пояснити цю бездіяльність, що додатково підтверджує сумніви суду щодо характеру цього рішення.

Отже, суд констатує, що відповідач - ОСОБА_11 набув право власності на спірний будинок на підставі неіснуючого в судовій практиці рішення Балтського районного суду Одеської області № 2-368/2008 від 14.11.2008, що підтверджується офіційною відповіддю Балтського районного суду Одеської області від 08.12.2020 № 01-28/49/2020 (а.с. 5).

Така підстава набуття права власності не породжує жодного правового наслідку та є недопустимим способом набуття права власності, що грубо порушує вимоги статті 41 Конституції України.

Відповідно до положень частини 2 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Набуття права власності на підставі рішення суду яке не існує в юридичній природі є цілком забороненим способом набуття права власності та суперечить засадам ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (статті 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (стаття 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивачів в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідачів, у тому числі щодо підтвердження наявності рішення Балтського районного суду Одеської області від 14.11.2008 як підстави для державної реєстрації спірного житлового будинку та з огляду на те, що, зокрема, позивачка ОСОБА_2 відповідно до статті 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті її матері ОСОБА_6 , як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 19, 43, 49, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 259, 263-265, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , державного реєстратора Савранської селищної ради Одеської області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 53793602 від 28.08.2020, прийняте державним реєстратором Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області Сарафанюк Юлією Віталіївною.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_8 ), державного реєстратора Савранської селищної ради Одеської області (місцезнаходження: вул. Горького, 1, смт. Саврань, Подільський район, Одеська область) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_9 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП - НОМЕР_10 ) судові витрати в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи через Савранський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складений і підписаний головуючим суддею 30 вересня 2021 року.

Суддя: О.Ю. Брюховецький