ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2021 року м. Кропивницький

справа № 394/943/20

провадження № 22-ц/4809/826/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л.,Черненка В. В.,

за участі секретаря - Діманової Н.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Новоархангельська селищна рада Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2021 року у складі судді Запорожця О.М. і

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області та просила:

-встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань Черкаської області, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0123275, виданий 07 січня 1997 року Новоархангельською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 ;

-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право на земельну частку (пай) із земель КСП «Новоархангельське» розміром 3,05 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 0123275, виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією 07 січня 1997 року на ім`я ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0123275, виданого Новоархангельського районною державною адміністрацією 07.01.1997 за номером 52.

За даним сертифікатом числиться земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоархангельської селищної ради.

Вказаний сертифікат виданий на ім`я бабусі позивачки - ОСОБА_3 , на день смерті якої, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали за однією адресою, а тому матір позивачки ОСОБА_4 прийняла спадщину, але її не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , а своєю реєстрацією та фактичним проживанням з останньою, ОСОБА_1 також фактично прийняла спадщину після її смерті, але її не оформила.

У встановлений законом шестимісячний строк позивачка не зверталась до нотаріальних контор із заявою про прийняття спадщини.

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Уманської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкового майна, була відкрита спадкова справа № 232/2020, однак нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті мами ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус мотивувала тим, що позивачкою не було надано нотаріусу правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності на належну ОСОБА_2 земельну ділянку та відмінністю написання ім`я померлої у свідотцві про смерть та у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Новоархангельській селищній раді КСП «Новоархангелське».

Саме, у зв`язку з розбіжностями у написанні імені бабусі ОСОБА_3 у сертифікаті на право на земельну частку (пай) та у свідоцтві про її смерть ОСОБА_2 , а також у зв`язку із втратою оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) на її ім`я, позивачка не може оформити спадщину, та, як наслідок, не може підтвердити нотаріусу приналежність ОСОБА_2 вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай).

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Повернуто ОСОБА_1 помилково сплачений судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп згідно квитанції № 48 від 09.11.2020 та у розмірі 420 грн 40 коп згідно квитанції № 46 від 11.11.2020.

Рішення суду мотивоване тим, що зі змісту позову слідує, що він пред`явлений до одного відповідача у справі, а саме Новоархангельської селищної ради, хоча з матеріалів не вбачається, що зазначений орган повинен відповідати за позовними вимогами, а позивач залучила відповідача на власний розсуд і з власних мотивів.

Позивачка не довела відповідними доказами, що вона є єдиним спадкоємцем належного померлій майна, що залишилось по смерті останньої, зокрема не підтвердила факту наявності інших осіб, які можуть претендувати на майно померлої, не надала доказів щодо наявності або відсутності інших спадкових справ щодо успадкування зазначеного майна, а тому суд першої інстанції був позбавлений можливості визначити правильний суб`єктний склад всіх сторін та зацікавлених осіб.

Задоволення заявленої матеріально-правової вимоги, може мати наслідком в подальшому порушення прав інших спадкоємців та позбавлення їх права на оскарження судового рішення.

З огляду на те, що на стадії судового розгляду справи, суд першої інстанції не може замінити відповідача, залучити в якості співвідповідача або залучити зацікавлену особу, суд першої інстанції вважав, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим, оскільки судом першої інстанції було допущено неправильне застосуванням норм матеріального та процесуального права, а рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Позивач вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 не довела того, що Новоархангельська селищна рада є належним відповідачем.

Зокрема, суд першої інстанції не встановив належного відповідача та не зазначив, чому саме Новоархангелська селищна рала не є зобов`язаною особою, неправомірно поклавши обов`язок доведення належності відповідача на ОСОБА_1 .

Позивач вважає належним відповідачем саме Новоархангельську селищну раду, враховуючи відсутність інших спадкоємців та місцезнаходження земельної ділянки.

Помилковими є також твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не довела тієї обставини, що є єдиним спадкоємцем, оскільки останньою було надано витяг зі спадкового реєстру, а суд першої інстанції не перевірив наявність або відсутність спадкових справ після померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Крім того, судом першої інстанції не було наданого правову оцінку заяві відповідача про визнання позову, не зазначено якому закону суперечить таке визнання та не поставлено ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Від ОСОБА_1 04 серпня 2021 року надійшла заява про залишення справи без розгляду, однак 16 серпня 2021 року позивач надіслала до суду заяву, в якій просила прийняти відмову від вказаної заяви.

Враховуючи викладене, апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки відповідачпро дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань Черкаської області померла ОСОБА_2 (світлокопія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ).

Крім того, відповідно до світлокопії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 .

Світлокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 підтверджується, що померла ОСОБА_4 доводиться матір`ю позивачці.

На підтвердження свого дошлюбного прізвища позивачкою було надано світлокопію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 30 серпня 2016 року, відповідно до якого дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_5 ».

Зі світлокопії довідки, виданої виконавчим комітетом Уманської міської ради Черкаської області 23.09.2020 за №15, вбачається, що в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживали, вели спільне господарство, вели догляд за ОСОБА_2 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до довідки Уманського міського житлово-будівельного кооперативу № 16 Черкаської області № 218 від 23.09.2020, виданої ОСОБА_1 , яка проживає і перебуває на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання в АДРЕСА_2 , її мати - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання в АДРЕСА_2 , з 27 серпня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто по день її смерті. ОСОБА_4 знята з реєстраційного обліку за місцем проживання з ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з її смертю. На день смерті ОСОБА_4 разом з нею в одній квартирі вела спільне господарство та проживала і зареєстрована її донька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 .

З довідки, виданої Новоархангельською селищною радою Кіровоградської області за № 605 від 07.08.2020, вбачається, що за померлою гр. ОСОБА_3 згідно схеми поділу земель колективної власності КСП «Новоархангельське» числиться земельна ділянка (пай) за № НОМЕР_1 загальною площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новоархангельської селищної ради згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0123275, виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією 07 січня 1997 року. Земельна ділянка (пай) числиться у невитребуваних паях.

Крім того відповідно до довідки Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області № 2198 від 31.08.2020 громадянка ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно являється однією і тією ж особою, яка була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_3 .

17.09.2020 в Уманській міській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61702257.

Своєю постановою державний нотаріус Кравець Г.В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Для розшуку оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) позивачка зверталася до районної газети «Колос» з відповідним оголошенням (світлокопія примірника районної газети «Колос» №40 (11146) від 01 жовтня 2020 року.

З інформації, наданої відділом у Новоархангельському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за № 441/117-20 від 04.08.2020 вбачається, що Згідно «Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Новоархангельській селищній раді КСП «Новоархангельське»» зареєстрований за ОСОБА_3 сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КР № 0123275 від 07.01.1997 за номером реєстрації № 52 (отриманий), про що свідчить підпис у книзі реєстрації.

Згідно частини 1, 2 та 4 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела відповідними доказами, що вона є єдиним спадкоємцем належного померлій майна, що залишилось по смерті останньої, зокрема не підтвердила факту наявності інших осіб, які можуть претендувати на майно померлої, не надала доказів щодо наявності або відсутності інших спадкових справ щодо успадкування зазначеного майна, а тому суд першої інстанції був позбавлений можливості визначити правильний суб`єктний склад всіх сторін та зацікавлених осіб.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) належну ОСОБА_2 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_4 , яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 01 січня 2004 року, він застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 липня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань Черкаської області, що підтверджується копією свідотцва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Отже, до спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосуванню підлягають норми ЦК УРСР, який був чинним на момент смерті останньої.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР).

Відповідно до статті 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, враховуючи приписи пункту першого статті 549 ЦК УРСР, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року, в редакції чинній на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , передбачалось, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (стаття 549 Цивільного кодексу).

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 ), є донькою ОСОБА_3 згідно копії посвідки про народження № НОМЕР_5 (а.с. 127).

Згідно довідки виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області № 12 від 20 серпня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 (онука ОСОБА_2 ), ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 (чоловік доньки ОСОБА_2 ), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 (донька ОСОБА_2 ), проживали разом, вели спільне господарство, вели долгляд за ОСОБА_2 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 147).

Копією домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , також підтверджується ОСОБА_4 та її мати - ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали за вказаною адрсеою на момент смерті останньої (а.с. 101-110).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 65866114 від 04.08.2021, виданої Уманською міською державною нотаріальною конторою, дані щодо ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні (а.с. 130).

Отже, враховуючи встановлені обставини та наведені норми ЦК УРСР Малішевська Н.Л. вважається такою, що прийняла спадщину після своєї матері - ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші спадкоємці відсутні.

Згідно копії свідотцва про смерть серії НОМЕР_3 від 26 грудня 2018 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України, який був чинний на момент смерті ОСОБА_4 та підлягає застосуванню, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування є видом універсального правонаступництва, яке характеризується тим, що цивільні права та обов`язки переходять від спадкодавця до спадкоємців як єдине ціле в повному обсязі, одноразовим актом, в один і той самий момент смерті спадкодавця (частини перша та друга статті 1220 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 ) є донькою ОСОБА_4 (а.с. 12).

Відповідно до довідки Уманського міського житлово-будівельного кооперативу № 16 Черкаської області № 218 від 23.09.2020, виданої ОСОБА_1 , яка проживає і перебуває на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання в АДРЕСА_2 , її мати - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання в АДРЕСА_2 , з 27 серпня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто по день її смерті.

ОСОБА_4 знята з реєстраційного обліку за місцем проживання з ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з її смертю.

На день смерті ОСОБА_4 разом з нею в одній квартирі вела спільне господарство та проживала і зареєстрована її донька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 14).

З навденого вбачається, що позивач, як спадкоємець першої черги, постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому ввжається такою, що прийняла спадщину в порядку, визначеному частиною третьою статті 1268 ЦК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державноюадміністрацією.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю.

Отже, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на землю частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у випдаку втрати сертифітаку про право на змельну частку (пай) є їх звернення з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

З довідки, виданої Новоархангельською селищною радою Кіровоградської області за № 605 від 07.08.2020, вбачається, що за померлою гр. ОСОБА_3 згідно схеми поділу земель колективної власності КСП «Новоархангельське» числиться земельна ділянка (пай) за № НОМЕР_1 загальною площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новоархангельської селищної ради згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0123275, виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією 07 січня 1997 року. Земельна ділянка (пай) числиться у невитребуваних паях (а.с. 15).

Крім того відповідно до довідки Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області № 2198 від 31.08.2020 громадянка ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно являється однією і тією ж особою, яка була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_3 (а.с. 16).

17.09.2020 в Уманській міській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61702257 (а. с. 17).

Згідно копії спадкової справи, завденої після смерті ОСОБА_4 , з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась її донька - ОСОБА_1 (а.с. 117-131).

Данних про наявінсть інших спадкоємців після смерті ОСОБА_9 матеріали спадкової справи не містять.

Постановою державного нотаріуса від 17 вересня 2020 року ОСОБА_1 було відмволено у видачі свідотцва про право на спадщину законом у праві власності на земельну ділянку (пай) після смерті ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відміністю в написанні ім`я померлої в довідці про видачу сертифіката та свідоцтві про смерть (а. с. 18).

В районній газеті «Колос» № 40 (11146) 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було зроблено оголошення про те, що: втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0123275, виданий Новоархангельською районною державною адміністрацією 07 січня 1997 року на ім`я ОСОБА_3 , вважати недійсним (а.с. 19-22).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що враховуючи, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено, а ОСОБА_2 , за життя набула права на земельну частку (пай), в порядку спадкування після смерті якої згідно статті 549 ЦК УРСР таке право набула її донька - ОСОБА_4 , то відповідно ОСОБА_1 у порядку спадкування на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України після смерті матері також набула такого права.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки втому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (виснновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Крім того, при розгляді справ щодо спадкування суду слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Пленуму Верховного суду уУкраїни від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув та, не перевіривши наявінсть або відсутність спадкових справ після померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та не вказавши на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача, дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з неналежним суб`єктним складом.

З огляду на те, що інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відсутні, наленим відповідачем є саме Новоархангельска селищна рада Кіровоградської області на території якої знаходиться земельна ділянка (пай), що належала ОСОБА_2 , а враховуючи, що ОСОБА_1 у порядку спадкування набула право на вказану земельну частку пай, позовні вимоги про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) із земель КСП «Новоархангельське» розміром 3,05 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 0123275, виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією 07 січня 1997 року на ім`я ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області підлягають задоволенню.

Крім того, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 , крім визнання права на земельну частку (пай) в порядку спалкування просила також встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань Черкаської області, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0123275, виданий 07 січня 1997 року Новоархангельською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 .

Проте, оскільки в матеріалах справи відстуній вказаний сертифікат, суд позбавлений можливості встановити факт відмінності в написанні імені власника сертифікату, як наслідок, зазначені позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.3 76 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКП НОМЕР_6 , право на земельну частку (пай) із земель КСП «Новоархангельське» розміром 3,05 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 0123275, виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією 07 січня 1997 року на ім`я ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16.09.2021.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

В. В. Черненко