справа № 492/855/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 вересня 2021 року м.Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Гусєва Н.Д.,

ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 квітня 2012 року позивач з відповідачем уклали шлюб. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння. Сторони проживають окремо з березня 2020 року, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином, позивач прийшла до висновку, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе і наполягає на розірванні шлюбу. Також, позивач просить суд, неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, і до досягнення дитиною повноліття.

Ознайомившись з позовною заявою, поданою позивачем, та документами, доданими до неї, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. У заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила щодо залишення позову без руху.

Згідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зокрема: реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), а також відомі адреси електронної пошти, однак позивачем в порушення зазначених норм права не зазначено: реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта позивача та відповідача, якщо такі відомості позивачу відомі; адреси електронної пошти позивача та відповідача, якщо такі відомі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, яка, в силу п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, однак позивачем в порушення зазначених норм права взагалі ціна позову щодо вимоги про стягнення аліментів не зазначена.

Зазначаю, що суд не повинен визначати ціну позову, оскільки за змістом п. 3 ч. 3 ст. 175, ст. 176 ЦПК України такий обов`язок покладений на позивача, тому позивачу необхідно зазначити ціну позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, однак в порушення зазначеної вимоги позивачем не конкретизовані позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, тобто не вказано розмір, який позивач просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини (частку від доходу чи тверду грошову суму).

У той же час, заявлена вимога про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за своєю суттю фактично є заявою про видачу судового наказу, а тому може бути розглянута в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, однак позивачем в порушення зазначених норм права не зазначено: факту укладення шлюбу (оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу); родинних відносин між відповідачем та дитиною (копія актового запису про народження дитини, свідоцтво про народження дитини); факту наявності у позивача права на пред`явлення позову про розірвання шлюбу в розумінні ч. 2 ст. 110 СК України; фактів, які свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення (захворювання хронічним алкоголізмом, відсутності між подружжям близьких відносин, окреме проживання подружжя протягом тривалого часу, подружня невірність, жорстоке поводження з чоловіком (дружиною), тощо); факту наявності або відсутності угоди про утримання і виховання дітей у випадку, якщо сторони мають неповнолітніх дітей; обставин та доказів, що підтверджують факт наявності або відсутності у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батька, дочки, сина (довідка з місця проживання про склад сім`ї відповідача, у тому числі про наявність на його утриманні утриманців); наявності чи відсутності між сторонами угоди про сплату аліментів; наявності чи відсутності постійного місця роботи або наявності регулярного заробітку у відповідача (довідка з місця роботи відповідача, довідка про середньомісячний заробіток, тощо); стану здоров`я та матеріального становища відповідача, дитини (довідка медичної установи про стан здоров`я, довідка про майновий стан); обставин та доказів, що підтверджують незгоду відповідача на визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю; факт наявності спору між позивачем та відповідачем щодо місця проживання дитини; неможливості вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини в позасудовому порядку; звернення до органу опіки та піклування про надання висновку органу опіки та піклування відносно місця проживання дитини з позивачем (ч. 5 ст. 19 СК України); звертаючись з позовом до суду, позивачем не надано характеризуючих даних про особу батьків дитини, їх майновий стан та житлові умови, інше; позивачем не надано довідки та характеристики з місця роботи і місця проживання, інші документи, що характеризують батьків і їх відношення до дитини, поведінку за місцем роботи і за місцем проживання, а також акти обстеження житлових умов батьків, на предмет визначення місця проживання дитини.

Разом з тим, відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, місце реєстрації позивача: АДРЕСА_1 , тому позивачу необхідно визначитися з залученням відповідного органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою відповідно до вимог ст. 56 ЦК України.

Відповідно до вимог п. п. 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зокрема: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, однак в порушення зазначених норм права позивачем в позовній заяві не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Також, не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Згідно зі ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 160/7887/18 в постанові від 08 травня 2019 року.

Суддею встановлено, що до заяви додані документи, які не засвідчені з дотриманням вищенаведених вимог, тому позивачу необхідно надати копії документів належним чином засвідчені.

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, яка як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнана з тим, які вимоги до неї заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п/п 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, частиною 3 статті 6 вказаного Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивачем пред`явлено дві вимоги немайнового характеру: про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю, а також майнову вимогу про стягнення аліментів, від сплати якої позивач звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Проте, позивачем до позовної заяви долучена квитанції про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. за вимогу немайнового характеру (розірвання шлюбу).

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати суду докази на підтвердження сплати судового збору за вимогу немайнового характеру (визначення місця проживання дитини з матір`ю), яка підлягає до сплати в розмірі 908,00 грн.

Крім того, суддя звертає увагу на те, що в позовній заяві об`єднані три позовні вимоги які, на думку суду, не можуть бути розглянути в одному позовному провадженні (розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини), оскільки відсутня спільність предмету позову, позовні вимоги не однорідні. У справах про розірвання шлюбу передбачена можливість надання сторонам строку для примирення та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі і що в свою чергу не передбачено при розгляді справи про визначення місця проживання дитини, що може призвести до безпідставного затягування розгляду позовних вимог про визначення місця проживання дитини.

Також, вимоги про визначення місця проживання дитини можуть залишатися невирішеними тривалий час, а вимоги про розірвання шлюбу повинні розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, при розгляді такого спору обов`язковим є залучення органу опіки та піклування та надання ним відповідного висновку, тобто збільшується обсяг учасників процесу, що ускладнює вирішення справи в цілому.

Таким чином, в порушення вимог ч. 1 ст. 188 ЦПК України, у позовній заяві не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, які не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу, не залежить від правильності позовних вимог про стягнення аліментів та про визначення місця проживання дитини. Крім того, як вже зазначено вище, строки розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу і позовних вимог про стягнення аліментів та про визначення місця проживання дітей, є різними.

Вказані недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Вважаю за необхідне звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК, у зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно з вимогами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище протягом десяти днів з дня отримання позивачем копії наявної ухвали.

Крім того, вважаю за необхідне попередити позивача, що в разі не усунення порушень закону, допущених при подачі позовної заяви до встановленого судом строку, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї.

Також, вважаю за необхідне роз`яснити позивачу, що термін «зазначення доказів» слід розуміти як робити якусь позначку; позначати, записувати з метою указати, пишучи, указувати, висловлювати думку, звертати увагу на що-небудь, та в жодному разі не слід розуміти як «надання доказів», оскільки надання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, про що також зазначив Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 12 червня 2009 року № 2.

Керуючись ст. 185, 188 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії наявної ухвали.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http:/court.gov.ua/fair/sud1502/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.