Житомирський апеляційний суд
Справа №289/638/21 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія 18 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Лісової Т.С.

з участю відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кириленка О.О.

у цивільній справі №289/638/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Ліпііна Михайла Олександровича, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, про визнання недійсним договору про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив визнати недійсним договір про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності від 10.01.2009 року, укладений між ним та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Ліпііним Михайлом Олександровичем. В обґрунтування поданого позову позивач зазначав, що вказаний договір стосується поділу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . На момент укладення цього договору в будинку проживала його неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, вказаний договір було укладено без відповідного дозволу та згоди Органу опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації та всупереч інтересів і волі його доньки.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі або направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема вказує, що судом першої інстанції було порушено право сторони у справі на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, що передбачено ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Вказує, що він, не погоджуючись з ухвалою суду від 16.06.2021 року подав апеляційну скаргу 22.06.2021 року через суд першої інстанції. У той же день суд першої інстанції покриваючи, на думку апелянта, свої таємні дії оприлюднив в Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржуване рішення у даній справі. Тому апелянт вважає, що має місце фальсифікація у прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки останнє з`явилось в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише після подання ним апеляційної скарги на ухвалу суду від 16.06.2021 року.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності, а саме про поділ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами під АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Ліпііним М.О. (а.с.7).

Ухвалою судді Радомишльського районного суду від 28 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , оскільки на момент звернення до суду з позовом, остання померла (а.с.23).

Відповідно до статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 цього ж Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Тобто сторонами у цивільному процесі є особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що особами які беруть участь у справі про визнання правочинів недійсними, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

Натомість у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову-обов`язком суду,який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, враховуючи, що ОСОБА_1 пред`явив свій позов до неналежного відповідача.

Виходячи із наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 23.09.2021 року.