ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6011/21 Справа № 192/402/21 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 23).

Не погодившись з такою ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд безпідставно визнав його позовну заяву не поданою, зазначав, що його позовна заява відповідає нормам законодавства, а повернення позову з підстав не зазначення в кого знаходяться оригінали доданих до позовної заяви доказів є надмірним формалізмом та перешкоджанням доступу до правосуддя (а.с. 25-26).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 як неподану суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений законом строк.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, зважаючи на наступне.

Так, за положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України - якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як передбачено ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Реалізація основоположного принципу здійснення правосуддя як верховенства права безпосередньо залежить від права на доступ до суду, яке має застосовуватися на практиці та бути ефективним. Для того, щоб право на доступ було ефективним, повинна бути реальна можливість оскаржити дію, що порушує право.

З матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-4).

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що позивачем в позовній заяві вказано в якості третіх осіб - Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменка Дениса Олеговича, разом з тим, позовна заява та додані до неї документи не містять заяви в порядку ч. 1 ст. 53 ЦПК України, щодо залучення вказаних третіх осіб, обґрунтування необхідності залучення таких осіб, на чиєму боці слід залучити таких третіх осіб, на боці позивача чи відповідача; зазначаючи вимогу про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Барщацьким І.В., позивач не врахував, що відповідно до доданої фотокопії виконавчого напису, вбачається, що прізвище ім`я та по батькові приватного нотаріуса Баршацький Ігор Вікторович, а не ОСОБА_2 , як вказано в прохальній частині позову. Тобто позовна вимога містить розбіжність із доданим документом до позову; Також позивачем в порушення ч. 5 ст. 95, п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позові зазначено, що позивач не має оригіналів письмових доказів, доданих до позовної заяви, окрім свого паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, при цьому засвідчує відповідність копій письмових доказів оригіналам доказів, і не вказує в кого знаходяться оригінали доданих до позовної заяви доказів (а.с. 15).

06 квітня 2021 року ОСОБА_1 надав заяву про усунення недоліків позову на виконання вимог ухвали судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2021 року (а.с. 17), заяву про залучення третіх осіб до розгляду справи (а.с. 18) та позов в новій редакції (а.с. 19-22).

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року зазначена позовна заява була повернута позивачу як неподана. В обґрунтування ухвали суддя посилається на те, що в зазначений термін всі недоліки не були усуненні, а саме, що позивачем в порушення ч. 5 ст. 95, п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві не вказано в кого знаходяться оригінали доданих до позовної заяви доказів, копії яких ним посвідчено (а.с. 23).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Частинною 3 ст. 185 ЦПК України, визначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

ОСОБА_1 подаючи позов в новій редакції зазначає, що не має оригіналів письмових доказів, доданих до позову, окрім свого паспорту та коду. Незазначення в позовній заяві в кого знаходяться оригінали доданих до позовної заяви доказів, а саме: копія постанови про відкриття виконавчого провадження; копія постанови про звернення стягнення на дохід позивача; копія заяви стягувача; копія виконавчого напису та копія кредитного договору з додатками, не може слугувати беззаперечною підставою для позбавлення особи на судовий захист.

Однак, суддя 1 інстанції на вищезазначене уваги не звернув та не врахував та безпідставно, у порушення вимог ст.185 ЦПК України, постановив ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві, дійшовши висновку, що позивач недоліки, викладені в ухвалі, не усунув.

Також, слід зазначити, що суддя першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву ОСОБА_1 порушивши права позивача на доступ до правосуддя, оскільки згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обов`язок повного та всебічного розгляду спорів, які виникли, що можливо лише під час розгляду справи по суті.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

З огляду на вищевикладене, ухвала суду першої інстанції про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу постановлена з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги та приймає їх до уваги, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню, оскільки доводи апеляційної скарги підтверджують, що судом допущено порушення вимог процесуального права.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров