Справа №198/211/21
Провадження № 2/0198/164/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2021 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Юр`ївка, в порядку заочного розгляду справи, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал», треті особи по справі - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Д.І., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. ,
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
16.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 61854296 з примусового виконання виконавчого напису № 1268 від 18.03.2020 року, при цьому в рамках виконавчого провадження виконавцем було звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи позивача.
Позивач вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства , яке регулює порядок вчинення нотаріусом виконавчих написів на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, за відсутності доказів отримання боржником вимоги від стягувача про усунення порушень за кредитним договором, наявності спору щодо суми заборгованості між сторонами , порушення правил нарахування стягувачем відсотків , при цьому вчиняючи виконавчий напис нотаріус належним чином не переконався у безспірності заборгованості , наявності/відсутності спору щодо суми заборгованості, а тому він (виконавчий напис) повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню .
Посилаючись на ст. ст. 4, 5, 19, 23, 27, 52, 174-177, 182 ЦПК України позивач просив визнати виконавчий напис № 1268, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. 18.03.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ »Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 32 924, 34 грв., таким, що не підлягає виконанню, стягнувши з відповідача по справі судові витрати понесені на сплату судового збору при подані позову та клопотання про забезпечення позову у розмірі 908 грв.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду телефонограму про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі, при цьому в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо ухвалення по справі заочного рішення (ас.90,91).
Відповідач по справі ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явилися, про дату , час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, при цьому про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не надали (ас.85,94).
Третя особа по справі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Д.І. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила (ас.86,87).
Третя особа по справі приватний виконавець Клименко Р.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином , при цьому про причини неявки суд не повідомив (ас.88-89).
За викладених вище обставин, суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з`явившихся учасників справи, на підставі наявних у ній письмових матеріалів, що не протиріче положенням ст. 211 ЦПК України.
В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії:
- 25.06.2021 року постановлено ухвалу про залишення позову без руху (ас.20-22);
- 09.07.2021 року постановлено ухвали про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (ас. 27-28); про витребування доказів (ас. 29, 30);
- 04.08.2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду (ас.72,73);
- 16.08.2021 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання (ас.83,84);
- 16.09.2021 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи (ас.95).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, про що зазначив у наданій суду телефонограмі про розгляд справи в його відсутності (ас. 91), те, що відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання та будь який відзив, заперечення проти позову не подав, суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами загального позовного провадження з особливостями встановленими гл. ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав:
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. від 16.04.2020 року було відкрито виконавче провадження № 61854296 на підставі виконавчого напису № 1268, виданого 18.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ »Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 32 924, 34 грв. (ас.12).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини.
Відповідно до пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (ас.46).
Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України ( в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 18.03.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.
Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 18.03.2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеними нижче.
Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому , нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
З наданих приватним нотаріусом Богомоловою Д.І. витребуваних судом доказів, а саме копій матеріалів на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис (ас.45-66), неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги те, що судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення - вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача в частині не отримання останнім повідомлення - вимоги про усунення порушень боржником.
У матеріалах справи відсутні докази отримання боржником ОСОБА_1 вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання її позивачем, що унеможливило подання ОСОБА_1 нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.
Процедура стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушень чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах ВС від 01.09.2020 року у справі № 201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17.
У постанові від 19.03.2021 року у цивільній справі № 750/3781/20 ВС дійшов висновку, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Наявність в матеріалах виконавчого напису реєстрів поштових відправлень претензій боржникам, здійснених ТОВ »Вердикт Капітал» (ас.61-64), в тому числі і на адресу позивача, не свідчить про отримання останнім такої, за відсутності належного цьому підтвердження, наприклад, поштове повідомлення про вручення рекомендованого відправлення, тощо.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчиненя нотаріальних дій нотаріусами України).
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів, які б свідчили, що в даному випадку, при вчиненні виконавчого напису, нотаріусу разом з відповідною заявою стягувача було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при цьому, стороною відповідача суду не надано доказів, що при вчиненні даного виконавчого напису, нотаріусу були надані відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, суд, керуючись принципом змагальності сторін, з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім при поданні до суду позову судовий збір в загальному розмірі 908, 00 грв., сплачений в розмірі 454 грв. при подані до суду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви ( ас.1,28 матеріалів щодо забезпечення позову ( 2-з/0198/11/21)) та при подані позову в розмірі 454 грв.) (ас. 1, 18 ).
Суд зауважує, що 18.06.2021 року постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спірним виконавчим написом № 1268 від 18.03.2020 року (ас.29-32 матеріалів щодо забезпечення позову 2-з/0198/11/21), при цьому відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 211, 247, 263, 265, 268, 280 - 283, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Учасник справи якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п. п. 15.5 п. п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач : ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Рішення складено та підписано 16 вересня 2021 року.

Суддя С. О. Маренич