Справа № 234/5416/21
Провадження № 2/234/2771/21
21 вересня 2021 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Аксеніної В.М., розглянувши справу
№234/5416/21, номер провадження №2/234/2771/21
за позовом ОСОБА_1 ,
в інтересах якого діє адвокат Макаров Анатолій Анатолійович,
до Краматорської міської ради, ОСОБА_2
про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 - не з`явився
представник позивача: Макаров А.А. (ордер АН № 1033550 від 21.04.2021, свідоцтво серія ДН №4777 від 25.01.2017р.) - не з`явився;
відповідачі: представник Краматорської міської ради - не з`явився, ОСОБА_2 - - не з`явилися
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:
Відповідачі заперечень чи клопотань суду не надали.
2. Заяви (клопотання ) учасників справи.
Представник позивача ОСОБА_4 надав суду заяву про слухання справи за його відсутності та за відсутності позивача ОСОБА_1 . Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
3. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Краматорського міського суду від 22.06.2021 року прийнято позовну заяву до провадження, призначено підготовче судове засідання в порядку загального судового провадження.
Ухвалою Краматорського міського суду від 01.09.2021 року закрито підготовче судове провадження та справу призначено до судового розгляду.
Протокольною ухвалою від 21.09.2021 задоволено клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача.
21.09.2021 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.
Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12.10.1961 року, актовий запис 152).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , теж є сином ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , виданого 23.09.1955 року, актовий запис 143) та рідним братом позивача.
Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посвідченого 11.01.1986 року нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., реєстровий номер 2-53, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували після батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 , зведений на земельній ділянці, яка надана спадкодавцю на підставі договору про надання в безстрокове користування.
ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений актовий запис №91 від 08.10.2015 року (свідоцтво серії НОМЕР_3 ).
Згідно Державного акту про право на приватизацію власності на землю, ОСОБА_5 на підставі рішення міськради Ясногірської Ради народних депутатів від 10.12.1997 року №95, передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.
Згідно довідки КП «БТІ» від 21.09.2020 року №1539, станом на 31.12.2012р. право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , зареєстровано в КП «БТІ» за реєстр. № 2756-ІІ в рівних частках за: ОСОБА_3 (1/3), ОСОБА_2 (1/3), ОСОБА_1 (1/3) - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.01.1986р. (реєстр. № 2-53) нотаріусом Першої Краматорської ДНК.
При звернені позивача для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_5 , ним була отримана постанова державного нотаріуса Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В. від 10.03.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно постанови, ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на всю земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 , що належала його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , відмовлено у зв`язку з тим, що зазначена дія порушує права співвласників та суперечить законодавству України.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
У відповідності до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч. 4 ст. 120 ЗК України).
При застосуванні положень ст. 120 ЗК України в поєднанні з нормою ст. 125 цього Кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Зазначені положення щодо права власності цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права власності на земельну ділянку).
Згідно ст. 361 ЦК України зазначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Відтак право володіння, користування або розпорядження земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч. 5 ст. 319 ЦК України).
Виходячи з наведеного, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому.
В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач намагався дійти згоди з ОСОБА_2 щодо поділу спірної земельної ділянки чи встановлення порядку користування нею, або звертався до відповідних установ з метою отримання Висновку щодо технічної можливості поділу спірної земельної ділянки між співвласниками. Згідно наведених норм закону, ОСОБА_1 має право на набуття лише 1/3 частини спірної земельної ділянки, у відповідності до належної йому частки житлового будинку. На відміну від того, за змістом позовних вимог ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на всю земельну ділянку, однак, зазначені вимоги порушують право ОСОБА_2 , як співвласника спірної земельної ділянки, щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном та суперечать законодавству України.
5. Позиція суду
Аналізуючи норми права чинного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Макаров Анатолій Анатолійович, до Краматорської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
6. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 141, 263-265, 280-282, 352 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Макаров Анатолій Анатолійович, до Краматорської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів від дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та надруковано в єдиному примірнику.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 )

Представник позивача: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_4 )

Відповідачі: Краматорська міська рада (юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, пл.Миру, 2, )

ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_5 )

Суддя Краматорського міського суду С. М. Ткачова