Справа № 487/6523/21
Провадження № 2/487/2630/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Власова Світлана Яківна (місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 34) про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Власова В.С., в якій позивач просить визнати недійсним договір дарування нежитлових приміщень магазину, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Власовою С.Я. та зареєстрований в реєстрі за №151.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Одночасно, відповідно до ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключну підсудність згідно з п. 42 Постанови ВССУ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

До того ж, згідно позиції висловленою Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2020 року по справі №2/1519/8500/11, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Таким чином, оскільки предметом спору є визнання недійсним договору дарування нежитлових приміщень магазину, то спір виник з приводу права власності на нерухоме майно, відповідно на нього поширюється виключна підсудність, через що інша підсудність застосуванню не підлягає.

Відповідно до адміністративного поділу міста Миколаєва, спірний об`єкт нерухомості розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться на території Центрального району м. Миколаєва, відповідно належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Центрального районного суду міста Миколаєва.

Так як на спірні правовідносини поширюється виключна підсудність вказана заява підсудна Центрального районному суду міста Миколаєва, а відтак подана до Заводського районного суду м. Миколаєва з порушенням правил підсудності.

Згідно вимог ст. 378 ЦПК України прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для передачі цивільної справи за підсудністю до Ценртального районного суду м. Миколаєва.

Керуючисьст.ст. 27, 30, 31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 487/6523/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Власова Світлана Яківна про визнання договору дарування недійсним передати за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва, для розгляду.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя С.В. Щербина