Справа № 206/2756/21
Провадження № 2/206/1018/21
16 вересня 2021 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Малихіної В.В.,
при секретареві Мороз В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що їй на підставі договору дарування належить 1/2 частка домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 486 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , та донька позивача ОСОБА_3 . Фактично відповідач не проживає у спірному домоволодінні вже 15 років, останній не використовує дане жиле приміщення для власного проживання, особистих речей в будинку не має, не дбає і не утримує вищезазначений житловий будинок. Жодних перешкод відповідачу у користуванні вказаним житловим приміщенням вона не чинила. Викладені обставини стали підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 30).
Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. (а.с. 40)
Відповідач, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Самарським районним судом м. Дніпропетровська були розміщенні оголошення на офіційному веб-сайті суду про виклик у судове засідання ОСОБА_2 (а.с. 33, 41). Однак, у судові засідання відповідач не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення.
Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, просив прийняти рішення згідно матеріалів справи та відповідно до чинного законодавства України (а.с. 38).
Дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 24 березня 1989 року належить одна друга частина жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Блажновою Н.Ф. (а.с. 9-10).
Друга одна друга частина будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2021 року зареєстрованого в реєстрі № 676 та посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В. (а.с. 11,12).
Відповідно до довідки № 100 виданої територіальним комітетом самоорганізації населення с. Рибальськ Самарського району м. Дніпра від 24.06.2021 р., за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7).
В Акті про не проживання особи за місцем її реєстрації від 24 червня 2021 року зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживає понад один рік за вищевказаною адресою. Факт відсутності проживання та користування житловим приміщенням громадянином ОСОБА_2 підтверджується показаннями сусідів або свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (8)
Позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу не проживає у вказаному домоволодінні, проте залишається зареєстрованими, чим порушує законні права та інтереси позивача.
Зазначені правовідносини сторін регулюються Житловим кодексом України та Цивільним кодексом України.
Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Факт відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин знайшов своє підтвердження у сукупності досліджених у справі доказів.
За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 908,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, жилим будинком АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя В.В. Малихіна