КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/2086/20 Головуючий у І інстанції Петришин Н.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року позивач пред`явив в суді названий позов посилаючись на те, що 04 березня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» грошових коштів у розмірі 57 074, 67 грн. згідно кредитного договору № ФЛ-020708-001А від 02.07.2008 р., укладеного між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 , а також Договору про відступлення прав вимоги укладеного між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк», та договору про відступлення прав вимоги укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», за невиплачену у строк заборгованість за період із 06.03.2017 р. по 01.11.2019 р., яка складається із: 3% річних в сумі 5 733, 47 грн., пеня в розмірі 0,1 % в сумі 35 524, 21 грн., та інфляційне збільшення в сумі 12 216, 99 грн.

На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. відкрито виконавче провадження.

Однак, виконавчий напис є таким, що вчинений із порушенням ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат», а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області зі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №ФЛ-020708-001А на користь ПАТ «Дельта Банк» у сумі 234 112, 84 грн. Постановою Апеляційного суду Київської області рішення Бориспільського районного суду Київської області скасовано в частині часткового задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк». Апеляційний суд ухвалив нове рішення в цій частині , яким стягнув солідарно з позивача та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №ФЛ-020708-001А від 02.07.2008 року в сумі 101244,13 грн.

30.10.2019 року рішення суду виконано і 06.11.2019 року було закінчене виконавче провадження.

Водночас, оспорюваним виконавчим написом вирішено стягнути із позивача на користь відповідача заборгованість за кредитом, у той час як судовим рішенням вже стягнуто дану заборгованість.

Крім того, наголошує на тому, що виконавчий напис нотаріусом може вчинятись лише за нотаріально посвідченими угодами і саме на оригіналі документа, що встановлює заборгованість. Крім того, боржник має бути повідомлений про вимогу кредитора.

Позивач зазначав, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений. Крім того, йому не надсилалось відповідачем повідомлення про виникнення заборгованості, отже за відсутності цих умов приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Також свій позов обґрунтовував тим, що ПАТ Дельта банк» 11.10.2019 року відступив ТОВ «Вердікт Капітал» лише право вимоги на суму 101244,13 грн., яка на момент вчинення виконавчого напису була повернута ПАТ «Дельта банк» в ході виконавчого провадження. Нарахування 3% річних, пені та інфляційних не являється безспірним.

З вищевикладених підстав, ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. від 04.03.2020 року та зареєстрований в реєстрі за номером 52.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2021 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердікт капітал» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга зводиться до викладення норм матеріального права, якими регулюють вчинення нотаріусами виконавчих написів, проте не містить жодного доводу щодо неправильності висновків суду першої інстанції в цій справі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що приватним нотаріусом Кондратюком В.С. при вчиненні виконавчого напису були порушені вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо можливості вчинення виконавчого напису за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 щодо перевірки безспірності заборгованості.

Разом із тим, суд не дав оцінки доводам позовної заяви про те, що виконавчий напис може вчинятись лише на нотаріально посвідчених договорах. Однак наданий відповідачем кредитний договір не був нотаріально посвідчений, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представник апелянта в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляд належним чином повідомлений.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Соколова С.В., які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Астра Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ФЛ-020708-001А, відповідно до умов якого Банк надав останньому кредит у розмірі 35 863, 00 доларів США.

02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Астра Банк» відступив права вимоги за кредитним договором та договором поруки у сумі 101 244, 13 гривень ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2017 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором позовні вимоги задоволено частково. Солідарно стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №ФЛ-020708-001А на користь ПАТ «Дельта Банк» у сумі 234 112, 84 грн.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2017 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області скасовано в частині часткового задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк». Ухвалено нове рішення в цій частині, яким стягнуто солідарно з позивача та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №ФЛ-020708-001А від 02.07.2008 року в сумі 101244,13 грн.

27 липня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області за заявою ПАТ «Дельта Банк» видав виконавчий лист №359/4793/15-ц.

На підставі вищевказаного виконавчого листа приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. відкрито виконавче провадження ВП № 60160828 і 26 вересня 2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1

11 жовтня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №ФЛ-020708001А від 02.07.2008 року, який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», про що позивач отримав повідомлення від ТОВ «Вердикт Капітал».

30 жовтня 2019 року приватний виконавець Говоров П.В. направив платіжну вимогу №601608288/1, на підставі якої з депозитного рахунку позивача списана заборгованість за кредитним договором №ФЛ-020708001А від 02.07.2008 року в сумі 101 244, 13 гривень. Витрати по виконавчому провадженню, винагорода приватного виконавця по виконавчому провадженню ВП №60160828 стягнуті в повному обсязі.

04 березня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» грошових коштів у розмірі 57 074, 67 грн. згідно кредитного договору № ФЛ-020708-001А від 02.07.2008 р., укладеного між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 , а також Договору про відступлення прав вимоги укладеного між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк», та договору про відступлення прав вимоги укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», за невиплачену у строк заборгованість за період із 06.03.2017 р. по 01.11.2019 р., яка складається із: 3% річних в сумі 5 733, 47 грн., пеня в розмірі 0,1 % в сумі 35 524, 21 грн., та інфляційне збільшення в сумі 12 216, 99 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не враховано положення ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Зокрема того, що з дня виникнення права вимоги для такого стягнення минуло більше трьох років.

Так у виконавчому написі від 13.11.2019 зазначається, що період, за який стягується заборгованість, становить із 06.03.2017 по 01.11.2019. У той час, умовами кредитного договору обумовлено, що кредит надається до 02 липня 2015 року, після якого наступний день і є днем виникнення у Кредитора права вимоги для стягнення боргу. Тобто, при вчиненні спірного виконавчого напису щодо стягнення боргу за вказаний період, приватним нотаріусом не враховано положення ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Зокрема того, що з дня виникнення права вимоги для такого стягнення минуло більше трьох років.

Крім того, при вчиненні виконавчого напису, у порушення норм ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку, приватним нотаріусом не перевірено того, чи пред`явлена заборгованість є безспірною. Зокрема суд виходив з того, що на момент вчинення виконавчого напису вже існувало судове рішення, за яким стягнуто заборгованість за кредитним договором. Зазначене спростовує існування безспірної заборгованості.

Колегія суддів погоджується із висновками суду щодо того, що заборгованість не є безспірною.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

Безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018св18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св19).

Позивач свій позов обґрунтовував тим, що йому відповідачем не направлялась вимога про сплату заборгованості, отже ця вимога не могла бути надана відповідачем нотаріусу, а нотаріус, відповідно не мав права вчиняти виконавчий напис.

Ці доводи позовної заяви не спростовував відповідач у своєму відзиві (а.с.101-105) і в судовому засіданні, а також не спростовував приватний нотаріус Кондратюк В.С., який надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.82).

Суд першої інстанції задовольнив клопотання позивача і ухвалою від 09 вересня 2020 року витребував у приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка В.С. повну копію належно засвідчених матеріалів нотаріальної справи, в межах якої приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис № 52 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , однак ця ухвала виконана не була і матеріали справи суду не направлені. (а.с.124)

Таким чином судом встановлено, що нотаріус вчинив виконавчий напис без направлення стягувачем боржнику письмової вимоги щодо усунення порушень за кредитною угодою, тим самим були порушені права ОСОБА_1 на спростування розміру заборгованості.

Крім того, визначену за виконавчим написом заборгованість не можна визнати безспірною з таких підстав. Відповідно до виконавчого напису нотаріуса сума заборгованості складає 56474,67 грн, в тому числі: пеня в розмірі 0,1% заборгованості за період з 06.03.2019 по 01.11.2019 в сумі 35524,21 грн.; 3% річних за період з 06.03.2017 по 01.11.2019 в сумі 5733,47 грн.; інфляційне збільшення за період з 06.03.2017 по 01.11.2019 в сумі 15216, 99 грн.

При цьому із виконавчого напису не вбачається на який розмір заборгованості позивача і за який період нараховувались відсотки, пеня та інфляційне збільшення.

Разом із цим, після стягнення заборгованості за рішенням суду у кредитора відсутні правові підстави для нарахування пені, а нараховані ним відповідно до ст. 625 ЦК України суми є санкцією за невиконання грошового зобов`язання, що виникло з рішення суду, а не з кредитного договору, як зазначено у виконавчому написі нотаріуса.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» не є безспірними.

Колегія суддів не може погодитись із такою підставою для задоволення позову, як вчинення виконавчого напису щодо стягнення боргу поза межами трьох років з дня виникнення права вимоги для такого стягнення. Обираючи таку підставу, суд послався на те, що строк дії кредитного договору закінчився 02 липня 2015 року. Разом із тим, стягувач ТОВ «Вердикт Капітал» нарахував заборгованість не за кредитним договором, а як санкції за невиконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості. Таким чином, така підстава для задоволення позову є неправомірною, а тому рішення суду в частині мотивів для задоволення позову підлягає зміні.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині мотивів для задоволення позову, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції не дав оцінки доводам позивача про те, що кредитний договір не був нотаріально посвідченим, отже в силу пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на цьому договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції частково постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду першої інстанції змінити в частині підстав для задоволення позову, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Оскільки рішення суду в частині задоволених позовних вимог до ТОВ «Вердикт Капітал» залишена без змін, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2021 року у даній справі змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: