Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
У Х В А Л А

23 вересня 2021 року місто Київ

справа № 755/10920/20

провадження №22-ц/824/12459/2021

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Стрижеуса А. М., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2021 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Воскресенський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати обов`язкових внесків (платежів) на утримання будинку та прибудинкової території, а також суми відшкодування втрат, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпровського районного суду Київської областівід 30 квітня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСББ «ЖК Воскресенський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати обов`язкових внесків (платежів) на утримання будинку та прибудинкової території, а також суми відшкодування втрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ЖК Воскресенський» заборгованість зі сплати внесків на управління будинком та витрат на опалення в розмірі 13 160,99 грн., інфляційні втрати за період з січня 2020 року по квітень 2020 року в розмірі 91,56 грн., 3% річних за період з 01 січня 2020 року по 31 липня 2020 року в розмірі 106,57 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн., а всього 15 461,12 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, 31серпня 2021 року, через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності пропуск строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає про те, що про наявність оскаржуваного рішення дізналась опосередкованим шляхом із тексту ухвал суду від 29 червня 2021 pоку, які були надіслані судом на її адресу лише 18 серпня 2021 року та отримані нею 21серпня 2021 р. в той же день, як судова кореспонденція надійшла до поштового відділення. Відповідні докази є в матеріалах справи. Того ж дня, 21 серпня 2021 року, не дочекавшись надіслання копії рішення судом, з рішення ознайомилась в ЄДРСР, 31 серпня 2021 року звернулася до суду з апеляційною скарго, а тому вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були врученні у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема нарішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Встановлено, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2021 року ухвалено за відсутності учасників справи.

Згідно матеріалів справи, копія оскаржуваного рішення направлена ОСОБА_1 30 квітня 2021 року /а.с.133/. Проте, підтверджень про отримання останньою копії оскаржуваного рішення матеріали справи не містять.

Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою та заявляючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 на підтвердження поважності пропуск строку на апеляційне оскарження, зазначає про те, що про наявність оскаржуваного рішення дізналася зі змісту ухвали суду від 29 червня 2021 року, яку отримала 21 серпня 2021 року, що підтверджується наданою копією конверту та роздруківку із сайту Укрпошти, з якого вбачається, що остання отримала копію ухвали суду 21 серпня 2021 року. З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулася 31 серпня 2021 року .

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2021 року, оскільки обставини, на які посилається апелянт не спростовуються матеріалами справи, а отже строк пропущено з поважних причин (п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України).

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на ч.3 ст. 136 ЦПК України та п.1.ч.1 та ч.2 ст. 8 Закону України «Про судоваий збір», просить звільнити її від сплати судового збору, враховуючи його вкрай скрутний матеріальний стан.

Вивчивши заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такого, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Так, згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України , суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, стаття 8 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав, які суду необхідно врахувати для вирішення питання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору.

При цьому, положення Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і у строки, покладається на особу, яка подає скаргу.

За змістом статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням наведеної практики ЄСПЛ, основною підставою для звільнення особи від сплати судового збору (крім осіб, які звільненні від такої сплати в силу вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір») є скрутний майновий стан, який особа повинна довести належними доказами.

Разом з тим, довідка про доходи ОСОБА_1 , отримані за період з 1 січня 2020 року по січень 2021 року, не є достатніми доказами скрутного матеріального стану апелянта. Інших доказів на підтвердження обставин щодо майнового стану ОСОБА_1 , серед яких можуть бути довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, докази що підтверджують розмір пенсії, або документи, що особа є безробітною та не отримує інших доходів тощо, суду у встановленому законом порядку не надано.

Таким чином, з наданих суду документів суд позбавлений можливості встановити наявність реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану.

Оскільки апелянтом не наведено умов та не надано належних доказів на їх підтвердження, а судом не встановлено підстав, визначених у статті 8 вказаного Закону, для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Посилання ОСОБА_1 на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 02 серпня 2019 року у справі №761/12145/17 є безпідставним, оскільки обставини у цих справах різні.

Згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір за подання до суду апеляційної на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Встановлено, що при зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн.

Розмір судового збору при подачі даної апеляційної скарги становить 3153 грн. (2102 грн. х 150% = 3153 грн).

Таким чином, особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна сплатити судовий збір в розмірі 3153 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: ГУК у м.Києві/ Солом`янський район/ 22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, рахунок отримувача: UA 0026010; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, код класифікації доходу бюджету 22030101 призначення платежу: судовий збір за позовом (за апеляційною скаргою), ((ПІБ) чи назва установи, організації), Київський апеляційний суд, адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, буд.2-а.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. ст.185, 357 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст..ст.185,356,357 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2021 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліку, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: