Справа № 185/6703/21
Провадження № 2/185/3102/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 вересня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М., з участю секретаря судового засідання Таран Н.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на те, що вона є власником цього будинку згідно договору про поділ будинку, що є спільною частковою власністю, від 30 січня 2019 року. Відповідач - її син, зареєстрований в будинку, але фактично в ньому не проживає з січня 2020 року, не приймає участі в утриманні будинку, чим створює перешкоди в отриманні субсидії на оплату комунальних послуг.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками направлялася відповідачу за адресою реєстрації, оскільки іншої адреси та номерів засобів зв`язку суду не повідомлено.

Відзиву на позов не надійшло. Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Тому відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Доданими до позовної заяви документами підтверджується, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору про поділ нерухомого майна №48, посвідченого 30 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мельником О.І. (а.с.6-7, 11).

Згідно з довідкою про реєстрацію та склад сім`ї № 7111 від 20 липня 2021 року, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 (а.с.13).

Довідкою квартального комітету від 20 липня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_2 не проживає за адресою реєстрації з січня 2020 року (а.с.10).

За змістом статей 317, 319, 321 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень статті 156 Житлового кодексу України та статті 405 Цивільного кодексу України, право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18, члени сім`ї власника житла набувають право користування чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.

Як передбачено частиною 2 статті 406 Цивільного кодексу України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

З матеріалів цивільної справи видно, що відповідач ОСОБА_2 не проживає з січня 2020 року у будинку, що належить позивачу, однак не знявся з реєстрації, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні своїм майном.

Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини 2 статті 406 Цивільного кодексу України.

Таким чином наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком, який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.1).

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 .

Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 своїм майном шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

Суддя У.М. Болдирєва