н/п 2/490/1187/2021 Справа № 490/9274/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Гуденко О.А.,

при секретарі - Волошиній Я.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська стоматологічна поліклініка» про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до КНП ММР «Міська стоматологічна поліклініка», в якому просила визнати протиправним наказ № 77 «Про винесення дисциплінарного стягнення» КНП ММР «Міська стоматологічна поліклініка» управління охорони здоров`я від 29.09.2020 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до неї, головної медичної сестри ОСОБА_1 , за порушення п. 8 розділу ІІ посадової інструкції головної медичної сестри, за неналежне виконання своїх професійних обов`язків.

Позов обґрунтовує тим, що з 23.10.1997 року працює в КНП ММР «Міська стоматологічна поліклініка», а з 05.03.2001 року переведена на посаду головної медичної сестри. Порушень трудової дисципліни не допускала, в порядку заохочення нагороджена Грамотою за сумлінну працю. З 11.08.2020 по 22.09.2020 позивачка видавала рукавички, маски, серветки, печатки, ватні вироби та інші розхідні матеріали за відомостями і накладними. З 23.09.2020 по 26.09.2020 перебувала на амбулаторному лікуванні згідно листка непрацездатності. Як слідує зі змісту оскаржуваногог наказу від 29.09.2020 року позивачка не забезпечила медичний персонал достатньою кількістю медикаментів 21.09.2020, чим порушила п. 8 розділу ІІ «Несе відповідальність за облік, розподіл, витрати і зберігання матеріалів і медикаментів, в тому числі отруйних і наркотичних лікарських засобів» посадової інструкції головної медичної сестри і на підставі викладеного, ст. 147 КЗпП України, за неналежне виконання своїх професійних обов`язків ОСОБА_1 винесено догану. Вважає, що цей наказ є протиправним, оскільки винесений всупереч вимогам ст. 149 КЗпП України. Зазначає, що оскаржувала наказ до міського відділу охорони здоров`я 01.10.2020, однак, їй не було надано ефективного захисту. Заява позивачки до комісії по трудовим спорам від 16.11.2020 року не була розглянута через відсутність її в КНП ММР «Міська стоматологічна поліклініка». Вказує, що керівництво підприємства не пропонувало їй надати пояснення перед виданням наказу, посадові обов`язки позивачка виконувала сумлінно. Зазначає, що догана застосовується за порушення трудової дисципліни, а згідно з наказом, до неї було застосовано догану за неналежне виконання професійних обов`язків, невиконання посадових обов`язків. За такого, вважає наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 30.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судовий розгляд на 13.04.2021 року; витребувано у КНП ММР «Міська стоматологічна поліклініка» належним чином завірену копію особової справи ОСОБА_1 , копію оскаржуваного наказу, інформацію про ознайомлення / не ознайомлення ОСОБА_1 з вказаним наказом, наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1

12.04.2021 року від позивачки надійшло клопотання, в якому вона просила провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом її в судове засідання.

13.04.2021 року від представника відповідача надійшла заява про перенесення розгляду справи.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи було перенесено на 01.06.2021 року.

15.04.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечує, позов не визнає.

Представник відповідача зазначає, що трудова дисципліна включає в себе сумлінне виконання трудових обов`язків, що, в свою чергу, передбачені посадовою інструкцією. Вказує, що ОСОБА_1 відмовилась надати будь-які пояснення. Вважає, що оскражуваний наказ було винесено на законних підставах, порядок застосування дисциплінарного стягнення не було порушено.

У зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті, розгляд справи було перенесено на 25.06.2021 року.

08.06.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, в якій він просив долучити до справи в якості доказів Акт від 29.09.2020 року та Рапорт від 22.09.2020 року.

Проткольною ухвалою суду від 25.06.2021 року задоволено клопотання позивача та долучено до матеріалів справи додаткові докази.

Ухвалою суду судове засідання було відкладене для надання додаткових письмових доказів на 01.07.2021 року.

В судовому засіданні 01.07.2021 року протокольною ухвалою суду були долучені додаткові докази. Суд оголосив перерву в судовому засіданні до 15.09.2021 року для надання сторонам можливості долучити письмові докази та надання сторонам часу для підготовки до судових дебатів.

Проткольною ухвалою суду в судовому засіданні 15.09.2021 року задоволено клопотання представника відповідача та долучено до матеріалів справи копію посадової інструкції головної медичної сестри та копію журналу реєстрації наказів.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі з викладених підстав. Суду пояснила, що виконувала свої обов`язки належним чином, 21 вересня видавала всі необхідні матеріали, в тому числі рентген-плівку для рентген кабінету наперед. Взагалі плівка видається за потреби і перед виходом її у відпустку та лікарняний плівкою роботу кабінету вона забезпечила. Вона не могла передбачити своє різке погрішення здоров`я і розраховувати видачу матеріалів на багато днів наперед. Тим більше,що їй ставлять у провину невиконання своїх обов`язків 21 вересня, проте в той день вона була на роботі, жодних претензій не було, всі кабінети та лікарі були усім забезпечені та працювали в належному порядку, рентген кабінет працював і 21 вересня, і 22 та 23 вересня.

21 вересня у неї на роботі раптово різко понизився тиск і вона вимушена була піти додому, про що попередила інспектора з кадрів ОСОБА_3 та відпросилася у неї. 22 вересня їй стало зовсім зле і вона немогла вийти на роботу через стан здоров`я. проте в зв`язку з тим, що сімейний лікар міг її прийняти лише 23 вересня, вона повідомила керівництво про те, що вимушена взяти відпустку на один день 22 вересня ( стан її самопочуття не дозволяв вийти на роботу). Начмед ОСОБА_4 дзвонила їй цілий день і просили все ж таки вийти на роботу і ввечері 22 вересня біля 18. 00 годин вона приїхала, надала заяву про відпустку та ще видавала необхідні матеріали наперед.

До її обов`язків при цьому входило видавати матеріали та рентген-плівку за мірою необхідності, тобто за вимогою лікарів чи медсестер, коли ці матеріали закінчуються, плівка видавалася за вимогою рентген-лаборанта. 15 вересня вона видавала плівку рентген-лаборанту, після цього рентген-плівка була замовлена нею у фірми-постачальника ще 16.09.2020 року, проте на той час ще не привезли. І вже з 23 вересня перебувала на лікарняному.

До її обов`язків входить контроль за забезпеченням кабінетів інструментом та медикаментами , забезпечення їх видачі за вимогою працівників, проте вона не відповідачє за їх предметно-кількісний облік і контроль за їх витрачанням в кабінетах. В перший день після виходу на роботу ій повідомили про те, що їй винесли догану за неналежне виконання своїх обов`язків, при цьому жодних пояснень у неї ніхто не вимагав, рапорт вона не бачила .Прийшовши на роботу 29 вересня 2020 їй одразу пред`явили наказ про винесення догани для ознайомлення. Вона дійсно відмовилася у тей день знайомитися з наказом, оскільки розуміла його незаконність, отримала та ознайомилася з ним 30 вересня.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову. Суду пояснив,що підприємство понесло реальні збиткі від того, що 24 та 25 (півдня) вересня не працював рентген кабінет через відсутність плівки. Обов`язки щодо забезщпечення проямо входили до функціональних обов`язків саме головної медичної сестри. 25 вересня начмед, щоб якось виправити ситуацію вже почала дзвонити постачальникам, які їй повідомили, що замовлення на плівку було передано, проте в ньому відсутні строки поставки, отже за її особистим проханням плівку привезли того ж дняі кабінет відновив свою роботу. Неналежне виконання своїх обов`язків головною медичною сестрою полягає в тому, що вона повинна була передбачити, що плівка має закінчитися в найближчі дні, і знаючи про те, що вона збирається на лікарняний - повинна була про це попередити керівництво , або все ж таки видати чи замовити плівку перед тим, як піти на лікарняний. Отже, в звязку з тим, що вона не виконала вимоги посадової інструкції та завчасно не забезпечила видачу необхідних матеріалів наперед перед виходом на лікарняний - і до неї було правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Крім того, вона відмовилася надавити свої пояснення , про що складено Акт відповідальними працівниками.

Також звернула увагу суду на те, що порушення з боку відповідачки містять хронічний характер, завжди неправильно оформлюються накладні, видаткові, журнали обліку. Тому взагалі неможливо достовірно встановити, коли, ким і в якій кількості видавалися матеріали, замовлялися, погоджувалося чи це з керівництвом тощо. Тому вважають, що всі надані позивачем копії журналів видачі матеріалів, листків обліку та видатків, замовлень не можуть бути прийняті судом до уваги як неналежні та недопустимі докази.

Вислухавши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, доводи відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що 23.10.1997 року вона прийнята на роботу до Міської стоматологічної поліклініки на посаду медичної сестри профілактичного відділення на підставі наказу № 56 п. 1 від 23.10.1997 року.

05.03.2001 року згідно наказу № 57/1 п.2 від 05.03.2001 року переведено на посаду головної медичної сестри.

01.07.2019 року продовжена дія трудового договору на посаді головної медичної сестри поліклініки на підставі наказу № б/н від 01.07.2019 року.

Згідно з договором від 05.03.2001 року ОСОБА_5 як головна медична сестра, яка виконує роботу, безпосередньо пов`язану з отриманням, зберіганням матеріальних цінностей, взяла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності ввірених їй цінностей.

Згідно особової справи ОСОБА_1 вона періодично проходила курси підвищення кваліфікації, має відповідні сертифікати.

Згідно з наказом № 77 від 29.09.2020 року «Про винесення дисциплінарного стягнення» головна медична сестра ОСОБА_1 не забезпечила медичний персонал достатньою кількістю медикаментів 21.09.2020 року, чим порушила п. 8 розділу ІІ «Несе відповідальність за облік, розподіл, витрати і зберігання матеріалів і медикаментів, в тому числі отруйних і наркотичних лікарських засобів» посадової інструкції головної медичної сестри. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 147 КЗпП України, наказано за порушення п. 8 розділу ІІ посадової інструкції головної медичної сестри, за неналежне виконання своїх професійних обов`язків ОСОБА_1 головній медичній сестрі винести догану. Підстава: рапорт в.о. медичного директора.

ОСОБА_1 із наказом ознайомлена 30.09.2020 року.

Згідно з рапортом в.о. медичного директора Раковської І.А. директору КНП ММР «МСП» від 22.09.2020 року, головна медична сестра ОСОБА_1 22.09.2020 року не вийшла на роботу. В телефонному режимі повідомила її, що залишається вдома, оскільки погано себе почуває. Заяву на відпустку без збереження з/п принесла ввечері 22.09.2020 року. 23.09.2020 р. взяла лікарняний, при цьому не забезпечила медичний персонал потрібними медикаментами, рентген плівкою, чим порушила п. 8 р. ІІ посадової інструкції головної м/с, що призвело до закриття рентгенологічного кабінету, до фінансових втрат.

У верхньому куті рапорту міститься резолюція керівника із наступним змістом: «Взяти пояснення у м/с. Винести догану за невиконання своїх посадових обов`язків».

Згідно з доповідною запискою інспектора з кадрів ОСОБА_3 директору КНП ММР «МСП» від 29.09.2020 року, інспектор з кадрів зазначає, що їй потрібно було взяти пояснення з головної медичної сестри ОСОБА_1 про те, що з 22.09.2020 року медичний персонал не було забезпечено лікарськими засобами для безперебійної роботи закладу. ОСОБА_1 відмовилась надавати пояснення.

Згідно з Актом від 29.09.2020 року, складеним в присутності юрисконсульта ОСОБА_6 , в.о. медичного директора ОСОБА_4 , інспектора з кадрів ОСОБА_3 , головна медична сестра ОСОБА_1 відмовилась надати пояснення з приводу незабезпечення медичного персоналу лікарськими засобами для безперебійного функціонування закладу.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2020 ОСОБА_1 зверталася із заявою до Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради, в якій просила скасувати наказ № 77 від 29.09.2020 року.

Згідно відповіді Управління охорони здоров`я ММР від 12.10.2020 № С-914-8/з-ГЛ, порядок притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності керівництвом підприємства дотримано. Вказано, що догану можна оскаржити до КТС або до суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була звільнена від роботи з 23.09.2020 по 28.09.2020, та вказано стати до роботи 29.09.2020 року на підставі листка непрацездатності серія АДЧ № 247772 від 23.09.2020 року, та перебувала на амбулаторному лікуванні.

Матеріалами справи підтверджується, що 21.09.2020 ОСОБА_1 подала заяву директору КНП ММР «МСП» про надання відпустки без збереження заробітної плати на 22.09.2020 року за сімейними обставинами.

Згідно з Наказом № 140-В про надання відпустки від 22.09.2020 року, ОСОБА_1 була надана відпустка без збереження заробітної плати на 1 календарний день - 22.09.2020 року. Відомості про наказ містяться у Журналі реєстрації наказів.

Таким чином, 22.09.2020 року ОСОБА_1 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, а з 23.09.2020 по 28.09.2020 року перебувала на лікарняному.

Щодо заперечень представника відповідача про неналежність та недопустимість наданих позивачкою доказівчерез невідповідність їх форми законодавчо закріпленим рекломендаціям щодо ведення обліку у закладах охорони здоров`я - щодо видаткових накладних, накладних-вимог,журналів обліку накладних та обліку видачі матеріалів та медикаментів, R-плівки, звітів медикаментів -то таке не може бути прийнято судом до уваги. Така форма обліку на даному підприємстві, як підтверджується матеріалами справи, існує вже щонайменше декілька років поспіль ( а не виникла лише у вересні 2020 року) - і жодних заперечень щодо такої форми не виниало у керівництва КНП ( принаймні жодних доказів того суду відповідачем не надано, не виправлено це і на час перебування справи в суді) . А отже, оскільки така невідповідність порядку та форми ведення обліку лікарських засобів та медичних виробів не може бути вменена у провину лише позивачці, оскільки згідно Розділу ІІ "Завдання та обов`язки" Посадової інструкції головної медичної сестри до її обов`язків не входить "організація ведення обліку" , а лише "відповідальність за облік", отже відповідальність за неналежне ведення обліку матеріальних цінностей та видаткових матеріалів на підприємтсві покладається також і уповноважених керівництвом відповідальних працівників - про яких відповідачем суду не повідомлено взагалі. Крім того суд бере до уваги, що надання оцінки цим питанням не входить до предмету доказування в межах заявлених позовних вимог на захист трудових прав позивача.

Як вбачається з журналу роботи рентгенологічного кабінету, належним чином завірену копію якого (витяг) надав сам відповідач, - кабінет працював в штатному режимі 21.09.2020, 22.09.2020 та 23.09.2020 року, даних про роботу кабінету 24.09.2020 - не міститься, міститься запис про "Приход R-плівки 25.09.2020 року - та подальшу роботу рентген-кабінету з 25.09.2020 року.

При цьому видаткова накладна на отримання стоматологічної плівки від 25.09.2020 року - підписана ОСОБА_1 , яка перебувала в той день на лікарняному. Як пояснив представник відповідача - цю накладну передав їй можливо начмед, оскільки саме до обов`язків головної медичної сестри входило прийм, а приймали своєчасно.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються.

Як підтверджується матеріалами справи, комісія по трудових спорах в КНП ММР «МСП» не обиралась.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Враховуючи, що позивачка була ознайомлена із оскаржуваним наказом 30.09.2020 року, після чого намагалася вирішити трудовий спір в позасудовому порядку, строки для звернення до суду за захистом свого права позивачкою були дотримані.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17.

Згідно п. 8 розділу ІІ Посадової інструкції головної медичної сестри, затвердженої головним лікарем КЗ ММР «Миколаївська міська стоматологічна поліклініка» 01.03.2013 року, головна медична сестра несе відповідальність за облік, розподіл, витрати і зберігання матеріалів і медикаментів, в тому числі отруйних і наркотичних лікарських засобів.

Відповідно до розділу V Посадової інструкції Головна медична сестра несе відповідальність:

1. За виконання обов`язків, передбачених цією посадовою інструкцією, правил внутрішнього трудового розпорядку в межах, визначених чинним законодавством України.

2. За правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, - в межах, визначених чинним законодавством України.

3. За завдання матеріальної шкоди в межах, визначених чинним законодавством України.

У відповідності до п. 5 розділу VII Посадової інструкції, у разі відсутності головної медичної сестри її обов`язки тимчасово виконує особа, яка призначається головним лікарем. Ця особа має права та виконує обов`язки головної медичної сестри, а також несе відповідальність за їх виконання.

В матеріалах справи також наявна Посадова інструкція головної медичної сестри КНП ММР «Миколаївська міська стоматологічна поліклініка», затверджена директором КНП ММР «Миколаївська міська стоматологічна поліклініка» 28.09.2020 року. Однак, у зв`язку з тим, що оскаржуваний наказ винесений у зв`язку з діями (бездіяльністю) позивачки, які відбулися 21.09.2020 року, на підставі рапорту від 22.09.2020, тобто в період, коли діяла посадова інструкція від 01.03.2013, та в самому наказі міститься посилання на положення Посадової інструкції від 01.03.2013, суд не приймає до уваги як доказ Посадову інструкцію, затверджену 28.09.2020 року.

Так, надані в судовому засіданні пояснення позивачки підтверджуються наявними в матеріалах справи документами, а саме накладними (вимогами) від 22.09.2020, записами в Журналі обліку накладних для приходу медикаментів, Журналі обліку приходу та витрати медикаментів із місцевого бюджету по кабінетах та учасникам МСП, Журналі обліку приходу та расходу R-плівки у R-кабінети. Цими записами підтверджується, що головна медична сестра ОСОБА_1 21.09.2020 належно здійснювала свої обов`язки з обліку, розподілу, витрат і зберігання матеріалів і медикаментів серед персоналу КНП ММР «МСП».

Судом встановлено, що в рапорті, який став підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, йдеться про бездіяльність відповідачки, а саме незабезпечення медикаментами та обладнанням медичного персоналу 22.09.2020 та 23.09.2020 року. В той же час, в самому наказі, яким було винесено догану йдеться про не забезпечення медичного персоналу достатньою кількістю медикаментів 21.09.2020 року.

Однак, 22.09.2020 позивачка перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, наказ про яку був винесений 22.09.2020 та зареєстрований в Журналі реєстрації наказів, з 23.09.2020 року позивачка перебувала на лікарняному, внаслідок чого не могла в зазначені дні бути присутня на роботі та виконувати свої обов`язки, визначені в п. 8 розділу ІІ Посадової інструкції головної медичної сестри.

Окрім того, положеннями посадової інструкції передбачено, що у разі відсутності головної медичної сестри її обов`язки тимчасово виконує особа, яка призначається головним лікарем. Ця особа має права та виконує обов`язки головної медичної сестри, а також несе відповідальність за їх виконання. Таким чином, відповідальність за належну організацію обліку, розподілу, витрати і зберігання матеріалів і медикаментів, в тому числі отруйних і наркотичних лікарських засобів, роботи рентген кабінету під час відсутності із поважних причин головної медичної сестри лежить на головному лікарі, який мав призначити особу, тимчасово виконуючу обов`язки головної медичної сестри - за такого відповідальність за те,що у відсутності тимчасово відсутнього з поважних причин працівника не забезпечується належна робота закладу охорони здоров`я має покладатися на керівництво цього закладу.

Отже, перебування позивачки у відпустці та на лікарняному виключає її вину у невиконанні в зазначені дні своїх трудових функцій та обов`язків. Твердження представника відповідача, що "знаючи наперед , що вона буде перебувати на лікарняному" та "збираючись на лікарняний" - позивачка мала забезпечити діяльність рентген-кабінету наперед і попередити керівництво, що ймовірно виникнуть певні труднощі з забезпеченням деяких підрозділів видатковими матеріалами - суд не може прийняти до уваги як такі, що поза розумним сумнівом, не є спроможними. По-перше, з посадової інструкції позивачки не вбачається її обов`язку здійснювати розподіл матеріалів та медикаментів заздалегідь чи "наперед", тим більше, що сторонами не заперечувалося, що на підприємстві склалася стала практика, за якою медикаменти та матеріали видаються на вимогу медпрацівників. По-друге, видача хворій листка непрацездатності відноситься до виключної компетенції лікаря після відповідного обстеження пацієнта. А отже зазделегідь передбачити чи спланувати перебування на лікарняному- перебувало поза можливостями позивачки, оскільки не залежало лише від її волі, а доказів зворотнього суду не надано.

Щодо порушення позивачкою п. 8 розділу ІІ Посадової інструкції головної медичної сестри 21.09.2020 року, жодних належних доказів порушення або неналежного виконання покладених на позивачку трудових обов`язків, відповідачем не надано.

Таким чином, суд встановив невідповідність підстави, на якій ґрунтується наказ, змісту самого наказу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність дій (бездіяльності) позивачки; порушення або неналежне виконання покладених на неї трудових обов`язків; вину позивачки, та наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків, що є необхідними елементами притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Щодо дотримання відповідачем вимог статті 149 КЗпП України, згідно з якою до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, суд приходить до висновку, що ця вимога не є організаційно-розпорядчою, оскільки, вона не стосується службової діяльності працівника, а має за мету з`ясування обставин у дисциплінарному провадженні. Надання пояснень це право, а не обов`язок працівника і відмова у їх наданні не є порушенням трудової дисципліни або невиконання своїх посадових обов`язків.

Хоча в матеріалах справи міститься акт про відмову позивачки в наданні письмових пояснень щодо дисциплінарного проступку, який вона категорично заперечує, суд вважає, що резолюція на рапорті зі змістом: «Взяти пояснення у м/с. Винести догану за невиконання своїх посадових обов`язків» свідчить про намір відповідача винести догану незалежно від змісту таких пояснень. Крім того, в рапорті , який датований 22 вересня, вже зазначені події, які відбувалися 23 вересня, що викликає у суду обгрунтовані сумніви щодо його змісту.

Враховуючи зазначене, суд не може точно та достеменно встановити, що позивачці дійсно було запропоновано надати такі пояснення.

Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, а саме - не забезпечення медичного персоналу достатньою кількістю медикаментів 21.09.2020 року, порушення нею п. 8 розділу ІІ «Несе відповідальність за облік, розподіл, витрати і зберігання матеріалів і медикаментів, в тому числі отруйних і наркотичних лікарських засобів» посадової інструкції головної медичної сестри. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 неналежного виконання своїх професійних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав (Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 (заява № 4909/04, п. 58 Рішення)), що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, п. 29).

У зв`язку з відсутністю складу дисциплінарного проступку в діях позивачки, недодержанням відповідачем правил і порядку застосування дисциплінарного стягнення, неврахування останнім усіх обставини, що мають значення для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а за такого позов підлягає задоволенню, а Наказ КНП ММР «Міська стоматологічна поліклініка» № 77 від 29.09.2020 року «Про винесення дисциплінарного стягнення», яким за порушення п. 8 розділу ІІ посадової інструкції головної медичної сестри, за неналежне виконання своїх професійних обов`язків ОСОБА_1 головній медичній сестрі винесено догану, є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська стоматологічна поліклініка» (54017, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 29-а, ) про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська стоматологічна поліклініка» № 77 від 29.09.2020 року «Про винесення дисциплінарного стягнення», яким за порушення п. 8 розділу ІІ посадової інструкції головної медичної сестри, за неналежне виконання своїх професійних обов`язків ОСОБА_1 головній медичній сестрі винесено догану.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська стоматологічна поліклініка» (54017, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 29-а, ) на користь держави 840 грн 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 17 вересня 2021 року.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО