233 № 233/2493/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 вересня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.,
за участю секретаря судового засідання Штреккер В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2021 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 було відкрито банківський рахунок в АТ «Акцент-Банк», яким вона користувалася шляхом здійснення банківських операцій за допомогою електронного платіжного засобу - платіжної картки, яка видавалася їй на певний строк.
Відповідач користувалася банківським рахунком, застосовуючи платіжний засіб - банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , строк дії якої до 31.12.2024, та яка була видана ОСОБА_1 01.02.2020.
За користування вказаними коштами позивач нараховував проценти, застосовуючи процентну ставку: пільгова процентна ставка складає - 0,000001 % на місяць, базова процентна ставка - 3,7 % в місяць (44,4% річних), тип процентної ставки - фіксований. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується процентна ставка в розмірі 7,4% у місяць (88,8 %) - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості).
За період з 01.02.2020 по 15.07.2021 ОСОБА_1 здійснювала платежі на погашення заборгованості в загальному розмірі 3020,00 грн.
Вказані обставини підтверджуються анкетою - заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, підписаною відповідачем 01.02.2020, випискою з особового банківського рахунку відповідача щодо платіжної карти № НОМЕР_1 , банківською довідкою про платіжну картку, видану відповідачу, копії яких були долучені позивачем. Вказані обставини відповідають розрахунку, наданому позивачем, окрім платежу, здійсненому відповідачем на погашення заборгованості 15.07.2020 в розмірі 1000 грн, який відсутній в розрахунку (12 стовпчик).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Судом встановлено, що в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», копія якого долучена позивачем зазначено, що він підписаний простим електронним підписом шляхом підтвердження 01.02.2020 з номера телефону НОМЕР_2 ОТП 6439.
Відповідно до інформаційної довідки, наданої позивачем, відповідач 01.02.2020 отримала смс-повідомлення на номер НОМЕР_2 із текстом про необхідність ввести відповідний код для підтвердження видачі картки.
Оскільки у смс-повідомленні, надісланому відповідачу з метою підписання ним паспорту споживчого кредиту, не було зазначено, що саме він підписує простим електронним підписом, окрім підтвердження отримання ним банківської картки, та позивачем не були надані будь-які інші докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту та підписала його, суд дійшов висновку про те, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не був підписаний відповідачем, в зв`язку з чим не є частиною кредитного договору.
Також суд не бере до уваги умови кредитного договору, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, долучених до матеріалів справи, оскільки позивачем залишилось не доведеним, що Умови та Правила надання банком кредиту є складовою кредитного договору, а саме те, що вони укладені в один день, тобто в день підписання позичальником заяви позичальника, і позичальник розумів, що саме ці Умови він мав на увазі, підписуючи заяву.
Наявність на сайті банку на час розгляду справи електронного документа «Умови та Правила надання банківських послуг» не спростовує висновків суду, оскільки не підтверджує конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг.
Так, в анкеті-заяві, підписаної відповідачем, зазначено, що до вказаної зави має бути доданий рекламний буклет, а екземпляр договору відповідач погоджується отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Позичальник ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та погоджується з його умовами.
Проте судом залишилося не встановленим з якими конкретно запропонованими Умовами та правилами банківських послуг ознайомився відповідач, чи були вони роздруковані відповідачем з офіційного сайта та підписані ним та які умови договору були викладені в рекламному буклеті, згаданому в анкеті - заяві.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року, відповідно до якої за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Отже, що рішення судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених статтею 412 ЦПК України, необхідно скасувати в частині стягнення 5 071,87 грн процентів за користування кредитними коштами та пені у розмірі 16 059,00 грн за невиконання умов кредитного договору, відмовивши у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18 лютого 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 3 ст. 1069 ЦК України розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України.
Судом встановлено, що за період з 01.02.2020 по 05.04.2021 розмір облікової ставки Національного банку України коливався від 6% річних до 11 % річних, а отже подвійна облікова ставка Національного банку України (12 % - 22 % річних відповідно) завжди була меншою ніж ставки 44,4 % річних та 88,8 % річних, які протягом усього часу (з 01.02.2020 по 05.04.2021 відповідно) використовувалися позивачем для розрахунку процентів.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач необґрунтовано нарахував проценти за період з 01.02.2020 по 05.04.2021 за процентною ставкою 44,4 % річних та 88,8 % річних.
А отже, суд дійшов висновку про те, що, заборгованість за процентами за період з 01.02.2020 по 05.04.2021 в розмірі 3952,35 грн, яку просить стягнути позивач з відповідача, є необґрунтованою.
Саме лише посилання позивача на наявність в нього права отримувати проценти за користування кредитними коштами за відсутності обґрунтованого розрахунку розміру його майнових вимог не може бути самостійною підставою для задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Своєю чергою позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
А отже, встановлення судом обставин, що призвели до необґрунтованості розрахунку сум, що стягуються, які мають системний характер, позбавляє суд можливості самостійно внести корегування в такий розрахунок та захистити право позивача на отримання процентів за користування кредитними коштами, яке було порушене відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог, що складає 1535,02 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264 - 265, 273, 279, 280 - 282, 289, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
У задоволені позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором б/н від 01.02.2020 станом на 05.04.2021, яка включає: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1650 гривень 33 копійок, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 3952 гривень 35 копійок, а всього в розмірі 5602 (п`яти тисяч шестисот двох) гривень 68 копійок - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1535 (однієї тисячі п`ятисот тридцяти п`яти) гривень 02 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суддя