Справа № 203/3653/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «МКМ Транс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В наданій заяві представник позивача просив в порядку забезпечення позову накласти арешт на належний відповідачу транспортний засобів.

Вирішуючи питання за заявою про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз`яснено судам в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається з поданої позовної заяви, предметом заявлених позовних вимог є стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на загальну суму 200000 грн.

В поданій заяві про забезпечення позову представник позивача просив накласти арешт на належний відповідачу транспортний засіб, посилаючись на те, що відповідач на звернення позивача в позасудовому порядку завдану шкоду не відшкодував, є ризики відчуження відповідачем належного йому транспортного засобу, що може ускладнити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду та поновлення порушених прав позивача.

Разом з тим, суд враховує, що будь-яких доказів щодо намірів відповідача вчинити дії, щодо відчуження належного йому майна з метою ухилення від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, до заяви про забезпечення позову не надано.

При цьому, відповідач є юридичною особою, згідно даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що є у відкритому доступі, в стані припинення не перебуває; має уставний капітал в розмірі 3000000 грн.

Згідно долученої до заяви довідки РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, крім транспортного засобу про арешт якого ставиться питання в заяві про забезпечення позову, має у власності ще дев`ять транспортних засобів.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що стороною позивача не доведено належними та достатніми доказами наявності ризиків утруднення чи неможливості виконання рішення суду, в разі можливого задоволення позову та приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153,258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Суддя С.Ю.Казак