Справа № 618/566/21
Провадження № 2/618/141/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Дворічанський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання Рябенко Л. В., розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 618/566/21, провадження № 2/618/141/21 за позовом керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області Миргородського Е. О. в інтересах держави в особі Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок,

встановив:

В провадженні Дворічанського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області Миргородського Е. О. в інтересах держави в особі Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок.

22 вересня 2021 року від представника позивача заступника керівника Куп`янської окружної прокуратури О. Сіренка до суду надійшли заяви, в яких він просив закрити провадження у справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та вирішити питання щодо повернення судового збору, який сплачений відповідно до платіжного доручення № 1931 від 12 липня 2021 року, підготовче засідання просив провести без участі представника окружної прокуратури.

В обґрунтування поданої заяви про закриття провадження зазначає, що за результатами вивчення відзиву на позовну заяву стало відомо, що 24 червня 2021 року ОСОБА_1 створено фермерське господарство «Фруктове+» (), а 25 червня 2021 року прийнято рішення про передачу у користування новоствореному фермерському господарству земельних ділянок, в тому числі і тих, що є предметом позову. Згідно з постановою ВП ВС від 12 грудня 2018 року (справа № 704/29/17-ц) за змістом ст. 1, 5, 7, 8, 12 Закону, після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадян, якому вона надавалась. Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності підвідомчі господарським судам.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 листопада 21018 року у справі № 368/546/16-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 474/100/16-ц, від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 628/776/18.

В підготовче засідання представниця Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області Дворічанський селищний голова Турбаба Г. Г. не з`явилася, надавши заяву, в якій розгляд справи просила провести без участі представника селищної ради.

В підготовче засідання представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Данко В. В. не з`явився, надавши заяву, в якій заперечував проти закриття цивільної справи, підготовче засідання просив провести за його відсутності та за відсутності відповідача.

В підготовче засідання представниця відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Моргун М. не з`явилася, надавши клопотання, в якому просила суд розглянути справу за відсутності представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, з урахуванням правової позиції, викладеної у відзиві та у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін приходить до такого.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частинами 2, 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 ГПК України. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (статті 45 ГПК України).

Отже, на момент звернення до суду у цій справі сторонами у господарському процесі за загальним правилом могли бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно з положеннями статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Відтак, розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб`єктного складу їх учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 24 червня 2021 року ОСОБА_1 створено фермерське господарство «Фруктове+» ()», а 25 червня 2021 року прийнято рішення про передачу у користування новоствореному фермерському господарству земельних ділянок. Таким чином, обов`язки орендаря земельних ділянок після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась, відповідно сторонами спору є юридичні особи.

Спори юридичних осіб, зокрема органів державної влади та місцевого самоврядування, із зареєстрованими в установленому порядку фермерськими господарствами мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі за позовом керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області Миргородського Е. О. в інтересах держави в особі Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок підлягає закриттю.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», ст. 197, 255, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника позивача заступника керівника Куп`янської окружної прокуратури Олександра Сіренка задовольнити.

Провадження у справі за позовом керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області Миргородського Е. О. в інтересах держави в особі Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок закрити.

Повернути Харківській обласній прокуратурі судовий збір, сплачений ними при подачі позову, за платіжним дорученням № 1931 від 12 липня 2021 року, у розмірі 56750 (п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаної категорії справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов