Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Талько О.Б.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 14 квітня 2021 року суддею Перекупкою І.Г. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 14 квітня 2021 року,

у справі № 296/12014/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк, АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом, у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № б/н від 13 квітня 2011 року, та, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 28 березня 2021 року (т.1 а.с.238), просило стягнути з останньої заборгованість в сумі 9191,59 грн, з яких: 3026,89 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5069,50 грн - заборгованість за простроченими процентами, 1095,20 грн - пеня та судові витрати.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 квітня 2021 року позов Банка задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 17 вересня 2016 року в сумі 3026,89 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Банка.

На її думку, суд першої інстанції неправильно встановив тип виданої їй картки, оскільки у заяві-анкеті від 13 квітня 2011 року вона зазначила про бажання отримати картку «Пенсійна» без встановленого кредитного ліміту, та безпідставно врахував позицію позивача про видачу їй кредитної картки типу «Універсальна» з кредитним лімітом. Суд також не надав оцінку щодо належності та допустимості доказів, наданих Банком до позовної заяви, та не врахував її відзиву та заяви від 12 квітня 2021 року про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 13 квітня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку (т.1 а.с. 12). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (т.1 а.с. 90, 215) відповідачу встановлений максимальний кредитний ліміт з 31 жовтня 2013 року 3100 грн. З 06 листопада 2019 року кредитний ліміт зменшено до 0.00 грн. Строк дії картки до 30 квітня 2015 року (т.1 а.с. 91, 204). Виписка з карткового рахунку свідчить, що ОСОБА_1 користувалася кредитом, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, сплачувала заборгованість за договором (т.1 а.с. 205-214).

Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису позичальника, а підписана ним анкета-заява не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком на обґрунтування своїх позовних вимог, розмір заборгованості відповідачки за договором від 13 квітня 2011 року станом на 11 березня 2021 року складає 9191,59 грн, з яких: 3026,89 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 5069,50 грн - заборгованості за простроченими відсотками та 1095,20 грн пеня (т.1 а.с.244).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом, посилаючись на відсутність доказів узгодження сторонами умов надання кредиту, зокрема плати за його користування.

Рішення у цій частині не оскаржувалось.

Натомість, ухвалюючи рішення про задоволення позову щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позову Банка у цій частині.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком, оскільки згідно наданого Банком розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що ОСОБА_1 здійснено проплати, які перевищують суму отриманих кредитних коштів та суму кредитного ліміту, у зв`язку з чим заборгованість за простроченим тілом кредиту відсутня (т.1 а.с. 8-11, 83-89, 205-215, 239-244).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 3026,89 грн та судового збору в сумі 632,58 грн підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 квітня 2021 року скасувати в частині стягнення тіла кредиту, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 13 вересня 2021 року.