Справа № 635/4266/20
Провадження № 2 /635/212/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.,

секретар судових засідань Кондратенко Л.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

позивач ОСОБА_3 ,

відповідач Височанська селищна рада Харківського району Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю.

Позов мотивований тим, що згідно ордеру № 3736 від 11 червня 1975 року, виданого на підставі рішення виконкому Харківської районної ради депутатів трудящих від 05 червня 1975 року №995, ОСОБА_2 на членам його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 надано право на вселення в квартиру АДРЕСА_1 (рішенням Виконавчого комітету Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 13 липня 1999 року №322 адреса будинку АДРЕСА_2 змінена на АДРЕСА_3 ). У вказаній квартирі з 04 липня 1975 року зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які утримують вказане майно та відкрито й добросовісно користуються ним. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просять визнати за ними право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_4 , по 1/3 частині за кожним, в порядку набувальної давності.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 липня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2021 року у справі замінено первісного відповідача Покотилівську селищну раду Харківського району Харківської області її правонаступником Височанською селищною радою Харківського району Харківської області.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належним чином повідомлені про час та дату судового розгляду, в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача Височанської селищної ради Харківського району Харківської області Голубов С.Г. належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву,в якій позов визнав, просив розгляди справу за відсутності представника.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що згідно ордеру № 3736 від 11 червня 1975 року, виданого на підставі рішення виконкому Харківської районної ради депутатів трудящих від 05 червня 1975 року №995, ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 надано право на вселення в квартиру АДРЕСА_1 (рішенням Виконавчого комітету Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 13 липня 1999 року №322 адреса будинку АДРЕСА_2 змінена на АДРЕСА_3 ).

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з 04 липня 1975 року, а ОСОБА_3 з 30 листопада 1992 року зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 , квартира АДРЕСА_5 .

Житловий будинок АДРЕСА_3 , у якому розташована спірна квартира, належав КП «СПМК-8» тресту «Харківагробуд», що підтверджується інформацією виконавчого комітету Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області № 568102-21 від 16 липня 2020 року.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань 26 грудня 2008 року здійснена державна реєстрація припинення юридичної особи КП «СПМК-8» тресту «Харківагробуд» у зв`язку з визнанням її банкрутом.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані позивачами докази в їх сукупності, з огляду на вище наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку про те, що позивачі не надали належних та допустимих доказів на підтвердження підстав, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття спірної квартири у власність за набувальною давністю.

Позивачі користуються спірною квартирою на законній підставі і це право ніким не оспорюється.

В той же час, володіння майном на підставі певного юридичного титулу, тобто таке,що спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном, виключає застосування набувальної давності, оскільки в цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Отже, аналізуючи підстави заявлених позовних вимог, обраний позивачем спосіб захисту, норми цивільного права у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24 вересня 2021 року.

Суддя І.В. Березовська