Справа № 126/2783/18
Провадження № 22-ц/801/1597/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 рокуСправа № 126/2783/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року про забезпечення позову, постановлену суддею Бершадського районного суду Вінницької області Губко В.І.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до СТОВ "Лан" про визнання додаткових угод до договору оренди землі недійсними.

В ході розгляду справи представник позивачів подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельні ділянки, а саме:

- що належить ОСОБА_1 площею 1,4451 га, із кадастровим номером 060040282, яка знаходиться на території Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області та заборонити відповідачу та іншим особам вчинити будь-які дії (обробляти, засівати) на вказаній земельній ділянці;

- що належить ОСОБА_2 площею 1,3561 га, із кадастровим номером 060040279, яка знаходиться на території Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області та заборонити відповідачу та іншим особам вчинити будь-які дії (обробляти, засівати) на вказаній земельній ділянці;

- що належить ОСОБА_3 площею 1,3408 га, із кадастровим номером 060040278, яка знаходиться на території Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області та заборонити відповідачу та іншим особам вчинити будь-які дії (обробляти, засівати) на вказаній земельній ділянці.

Мотивує заяву тим, що висновком судової почеркознавчої експертизи №2851/2852/3350/3351/3352/3353/3354/3355/20-21 від 06.04.2020 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 , в додатковій угоді №993 від 15.12.2011 до Договору оренди землі №993 від 26.10.2007 та підпис від імені ОСОБА_2 в додатковій угоді №994 від 15.12.2011 до Договору оренди землі №994 від 26.10.2007 в графах «Орендодавець» - виконані не ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а іншою особою.

Крім того, вказує на те, що через вади зору ОСОБА_3 не міг підписувати будь які документи, зокрема додаткову угоду №1032 від 15.12.2011 до Договору оренди землі №1032 від 26.10.2007 на земельну ділянку загальною площею 1.3408 га з кадастровим номером 060040278, яка розташована на території Маньківської сільської ради Бершадського району і належить ОСОБА_3 . Відповідно до Довідки №83 від 14.03.2019 ОСОБА_3 з 14.03.1994 знаходиться на Диспансерному обліку в Маньківській амбулаторній ЗПСМ з діагнозом Манулодистрофія обох очей, субатрофія зорових нервів обох очей. Ускладнена катаракта ОД. та згідно до протоколу ЛКК №192 від 26.05.2020, ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду, не здатний до самообслуговування.

В свою чергу, відповідач на сьогоднішній день користується вищевказаними земельними ділянками, без належного їх оформлення та на власний розсуд, ігноруючи права позивачів, а тому незабезпечення позову може утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Вказані обставини стали підставою для звернення з даною заявою до суду.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року в задоволені заяви відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою позивачі оскаржили її в апеляційному порядку. Вважають, що вона постановлена судом з порушення норм процесуального права, при цьому не повно з`ясовані обставини справи, ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, тому просять її скасувати.

В якості основного доводу скаржники посилаються на ту обставину, що суд першої інстанції під час вирішення заяви не врахував, що відповідач на сьогоднішній день користується даними земельними ділянками, без належного їх оформлення та повернути їх власнику немає наміру. При цьому справа розглядається вже більше 2-х років. Також, суд не перевірив, чи дійсно у позивачів з відповідачем є спір, чи існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та не з`ясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов.

Позивачі та відповідач в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Суд вирішив розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб, неявка яких є неповажною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін з огляду на таке.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що обраний вид забезпечення позову щодо накладення арешту на земельну ділянку та заборони відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії (обробляти, засівати) на вказаних земельних ділянках порушує інтереси суб`єкта господарської діяльності. Може призвести до погіршення стану земельних ділянок, у зв`язку з їх не обробітком. Крім того, не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову в спосіб, обраний заявником, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки при задоволенні позовних вимог відповідач буде зобов`язаний повернути земельну ділянку позивачу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачені статтею 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч.1,2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення має визначатися фактичними обставинами справи, які свідчитимуть про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Така правова позиція щодо вирішення питання про співмірність забезпечення позову викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом зазначеного позову є визнання додаткових угод до договорів оренди землі недійсними.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, земельна ділянка площею 1,4451 га, кадастровий номер 060040282 належить на праві власності ОСОБА_1 ; земельна ділянка площею 1,3561 га, кадастровий номер 060040279 належить на праві власності ОСОБА_2 та земельна ділянка площею 1,3408 га, кадастровий номер 060040278 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Між сторонами даної справи існує спір щодо права оренди земельних ділянок та дійсність укладених щодо них додаткових угод до договорів.

Пред`явлені позивачами вимоги про визнання укладених додаткових угод недійсними - є немайновими.

Вимог майнового характеру позивачі не пред`являли і право власності позивачами на земельні ділянки не оспорюється, а предметом спору є виключно зобов`язально-правові (договірні) відносини.

При цьому обраний позивачами вид забезпечення позову може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії обмежує правомочності орендаря використовувати земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Накладення арешту на земельні ділянки та заборона вчиняти відповідачу дії щодо оброблення земельних ділянок може вплинути на господарську діяльність, яка ним здійснюється є та втручанням у його право, як сторони угоди.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11.05.2021 у справі №376/2984/19.

Вказаний заявниками вид забезпечення позову не тільки позбавляє підприємство право на весь час вирішення спору використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору, але й перешкоджає здійсненню ним підприємницької діяльності як юридичної особи з якою були укладені оскаржувані договори оренди земельних ділянок, які на даний час є чинними і презумпція правомірності яких у встановленому законом порядку не спростована.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у своїх постанові 06 травня 2020 року у справі № 700/720/17 (провадження № 61-1995св20).

Враховуючи зміст вимог позову, таке втручання як арешт та заборона вчиняти певні дії, не є виправданим, оскільки воно не спрямоване на забезпечення виконання рішення суду.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що у даній справі забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони вчиняти певні дії на земельні ділянки не відповідає ч. 1 ст. 6 Конвенції та порушує ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

При цьому наявність самого по собі позову про визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії, оскільки спір виник лише щодо права оренди земельної ділянки, предметом спору є лише виключно договірно-правові відносини стосовно дійсності додаткових угод до договорів оренди.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Доводи апеляційної скарги позивачів обґрунтовуються обставинами, що є ідентичними обставинам, якими позивачі обґрунтовували заяву про забезпечення позову. Таким доводам суд першої інстанції дав належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув на увагу, що позивачем надано заву про уточнення позовних вимог, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою суду від 17.02.2021 відмовлено у прийнятті до розгляду та повернуто уточнену позовну заяву.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2021 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета