Провадження № 6/470/15/21
Справа № 470/131/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді: Лященко В.Л., при секретарі Саларьовій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Березнегуватсьського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Долини Д.В. про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення належного боржнику ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду з поданням, в якому просить винести ухвалу про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення належного боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у виконавця знаходиться виконавче провадження № 65646106 з примусового виконання виконавчого листа № 470/131/21 виданого 01.06.2021 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 461938,64 грн.

Державним виконавцем 02.06.2021 року відкрито виконавче провадження, копію якого направлено боржнику.

Оскільки коштів та іншого майна встановлено не було, державним виконавцем було направлено вимогу боржнику ОСОБА_1 про надання державному виконавцю безперешкодного доступу до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому здійснено виходи за місцем проживання боржника та за їх результатами складено акти державним виконавцем. Так, було встановлено, що 05.07.2021 року за місцем проведення виконавчих дій боржник був відсутній, двері будинку ніхто не відчиняв, перевірити майновий стан виявилось неможливим, 12.07.2021 року боржником відмовлено в безперешкодному доступ до будинку.

Посилаючись на те, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник не вживає заходів щодо виконання рішення, приватний виконавець просить задовольнити подання про примусове проникнення до житла боржника.

В судове засідання від старшого державного виконавця Березнегуватсьського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Долини Д.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, а також просив задовольнити вказане подання.

Відповідно до частини другої статті 439 ЦПК України неявка в судове засідання приватного виконавця не перешкоджає розгляду вказаного подання.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подання та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

На виконанні у державного виконавця знаходиться виконавче провадження №65646106 з примусового виконання виконавчого листа № 470/131/21 виданого 01.06.2021 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 461938,64 грн.

Із наданих суду матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на адресу боржника АДРЕСА_1 , державним виконавцем 03.06.2021 року надсилалась постанова про відкриття виконавчого провадження. Згідно трекеру відстежування поштового відправлення, ОСОБА_1 отримав вказану постанову 04.06.2021 року.

В подальшому для стягнення заборгованості, 03.06.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника.

Згідно відповіді МВС у боржника відсутні зареєстровані транспортні засоби, а у пенсійного фонду України - інформації не знайдено.

У зв`язку з відсутністю іншого майна, державний виконавець направив боржнику ОСОБА_1 вимогу від 29.06.2021 року про надання державному виконавцю безперешкодного доступу до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , для перевірки майнового стану боржника. Згідно трекеру відстежування поштового відправлення, ОСОБА_1 отримав вказану вимогу 02.07.2021 року.

На виконання вказаної вимоги, державним виконавцем 05 липня 2021 року здійснено вихід до будинку боржника за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті виходу складено акт державним виконавцем за участю понятих, яким встановлено, що боржник відсутній за місцем проживання, двері будинку зачинені.

Під час повторного виходу 12 липня 2021 року державним виконавцем за адресою боржника: АДРЕСА_1 , також було складено акт за участю понятих та боржника, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився надати доступ до приміщення свого домоволодіння для перевірки свого майнового стану.

Відповідно до частини першої статті 439ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 18Закону України«Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Пунктом 13 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до статті 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

За змістом наведених вище норм, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України«Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №757/41727/19-ц.

Звертаючись до суду з даним поданням, приватний виконавець посилався на те, що ним неодноразово було здійснено вихід за адресою проживання боржника, однак потрапити до житлового приміщення для проведення виконавчих дій не виявилось можливим, боржник ОСОБА_1 відмовив у доступі в житло.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Опис та арешт майна боржника є виконавчою дією, а особливості виявлення майна, що знаходиться в помешканні боржника, вимагають сповіщення боржника про проведення виконавчих дій за його місцем проживання для забезпечення присутності боржника або його уповноваженої особи та потрапляння виконавця до помешкання.

Частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до положень частини третьої статті 12 та частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем вживались всі необхідні дії передбачені Законом України Про виконавче провадження з метою примусового виконання виконавчого листа № 470/131/21 виданого 01.06.2021 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 461938, 64 грн.

Крім того, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, встановлено, що боржник був попереджений виконавцем у визначений законом спосіб про відкриття виконавчого провадження та про проведення виконавчих дій, шляхом направлення листів рекомендованою кореспонденцією, однак не скористався правом своєчасно з`явитися до державного виконавця та добровільно виконати рішення суду, а також добровільно допустити до свого житла для перевірки його майнового стану.

Верховний Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку приватним виконавцем (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі№ 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження№ 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі№ 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Однак, незважаючи на неодноразові спроби приватного виконавця потрапити до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення виконавчих дій, таке не виявилося можливим, про що складено відповідні акти, які свідчить про ухилення боржника від проведення виконавчих дій.

Крім того, боржником не вчинено належних дій для виконання рішення суду протягом тривалого часу.

Також з матеріалів справи вбачається, що боржник був обізнаний про відкриття виконавчого провадження, оскільки при складанні державним виконавцем акту від 12.07.2021 року, боржник був присутній та поставив свій підпис.

Що стосується проведення виконавчого провадження №64573056 про стягнення на користь ТОВ МиколаївгазЗбут з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 40867,08 грн, то будь-яких документів державним виконавцем стосовно цього питання до суду не надано, а тому вказане питання не розглядалось.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , оскільки приватним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника як можливого способу виконання судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 439 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання старшого державного виконавця Березнегуватсьського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Долини Д.В. про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення належного боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове проникнення до житлового приміщення належного боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій стосовно виконавчого листа № 470/131/21 виданого 01.06.2021 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 461938,64 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення, відповідно до ст.354 ЦПК України.

Згідно частини 2 статті 354 ЦПК України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання,має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 23.09.2021 року.

Суддя В. Л. Лященко