справа № 489/6093/21 провадження №2-о/489/107/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Плаксіна В.О.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису

встановив:

У вересні 2021 року заявник ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Михайленка О.В., звернулась до суду із заявою в якій просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити наступні заходи обмеження їх прав та покласти на них наступні обов`язки:

-заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на строк шість місяців;

-заборонити вести з ОСОБА_1 листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осібна строк шість місяців;

-заборонити наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 на строк шість місяців.

В обґрунтування заявлених вимог казано, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 та бабусею онуки ОСОБА_4 . Їм на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 .

З 2020 року заявник потерпає від насильства з боку заінтересованих осіб, що виражається в словесних образах, погрозах, приниженнях та залякуваннях. 12.08.2021 заінтересовані особи здійснили відносно заявника фізичне та економічне насильство, що виразилося в нанесені побоїв, умисного позбавлення права користування своїм житлом, одягом та документами. Під час вчинення домашнього насильства, заявником викликалася поліція та подавалася заява до Інгульского ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області щодо фактів її побиття.

Після побиття ОСОБА_1 , заінтересовані особи по теперішній час не допускаю її до своєї квартири, у зв`язку із чим вона не має можливості проживати за місцем свого проживання та вимушена проживати в знайомих та інших осіб, які надають їй тимчасовий притулок. Також в квартирі заявниці залишилося її майно, документи, якими вона не може скористатися.

Факт вчинення домашнього насильства підтверджується свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та перебуванням заявника на обліку в Миколаївському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як особи, яка постраждала від домашнього насильства.

Посилаючись на наведені обставини заявник звернулася до суду зі заявою про видачу обмежувального припису.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.09.2021 вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили задовольнити. Заінтересовані особи в задоволенні заяви посили відмовити, посилаючись на її безпідставність. Пояснили, що фізичного та іншого насильства відносно заявника не застосовували. Заявник, скориставшись порадами подруги, сама собі наставила синців для того, щоб їх обмовити та заволодіти квартирою. Наряд поліції, який викликався не встановив тілесних пошкоджень на заявнику та матеріали не оформляв, так як розцінив виклик завідомо не правдивим. Заявник, як і вони, є співвласником квартири та житло покинула з власної волі. В квартирі веде себе непристойно та намагається всіляким способом позбавити їх прав на квартиру.

Вислухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні заявник пояснила, що 11.08.2021 її син, який є братом заінтересованої особи ОСОБА_3 , прийшов додому випивший та на нього накинулися заінтересовані особи. Коли вона за нього заступилася, вони її виштовхнули. На наступний день, вона пішла до поліції щоб подати заяву про побиття сина, а коли повернулася її дочка, разом із зятем, та онукою напали на неї та почали бити, давити за горло, стукали кулаком по голові. Після чого забрали в неї 1000 гривень та вигнали з квартири. Після чого вона викликала поліцію.

Заперечуючи проти доводів заявника заінтересовані особи пояснили, що саме заявник спровокувала сварку після їх зауважень про її поведінку та поведінку її сина, який 11.08.2021 прийшов додому п`яний і якого вона покупала. Після чого сказала щоб той ходив по квартирі голий, не дивлячись що в квартирі інші члени сім`ї, в тому числі малолітня дитина. Прибувша на виклик поліція жодних тілесних пошкоджень в заявника не зафіксувала та розцінила виклик завідомо неправдивий. З квартири заявника ніхто не виганяв, вона пішла сама, щоб всі вважали що її вигнали, щоб позбавити їх прав на квартиру, в якій її розмір частки складає 2/5. Також вона забрала документи на квартиру та говорила, що знайшла покупця на неї.

Заінтересована особа ОСОБА_4 пояснила, що 12.08.2021 вона разом з своїм цивільним чоловіком була в органі реєстрації актів цивільного стану, де подавали заяву на реєстрацію шлюбу. Крім того, бабуся погрожувала, що позбавить її батьківських прав та раніше викликала службу у справах дітей, але комісія порушень не встановила.

Заінтересовані особи також вказували, що між заявником та її сином постійно виникають сварки та бійки.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пояснили, що вони безпосередніми свідками сварки і нанесення тілесних ушкоджень заявнику не були. Зі слів останньої знають, що її побили дочка і онука, та їм вона показувала синці на тілі.

До заява ОСОБА_1 додала своє фото з яких вбачається, що на її тілі є синці. Також додала направлення сім`ї/особи до іншого суб`єкта для надання соціальних послуг № 3 від 25.08.2021, наданого Миколаївським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Виконавчого комітету Миколаївської міської ради з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як особа, яка постраждала від домашнього насильства.

Інших доказів на підтвердження доводів, викладених в заяві, заявником суду не надано.

Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно частини другої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина четверта стаття 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до частини третьої статті 26 наведеного Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Враховуючи встановлені обставини та оцінюючи наявні в справі докази, суд приходить до висновку про недоведеність заявником нанесення їй тілесних ушкоджень саме заінтересованими особами, а викладені з цього приводу в заяві доводи заявника спростовуються поясненнями відповідачів, наданими в судовому засіданні.

Крім того, заявником не надано доказів звернення до закладу охорони здоров`я для фіксації тілесних ушкоджень та підтвердження причини їх утворення. Не надано доказів і виклику поліції по факту побиття та фіксації такого правопорушення поліцією.

Крім того як слідує із заяви, побиття заявника мало місце 12.08.2021, а до суду вона звернулася лише 10.09.2021, що з урахуванням наведеного вище та наданих учасниками процесу пояснень в судовому засіданні ставить під сумнів достовірність доводів заявника.

Щодо показів свідків, які є знайомими заявника, то вони не були безпосередніми свідками побиття заявника. За такого, покази свідків суд до уваги не приймає.

Також судом встановлено, що причиною неприязних стосунків між заявником та заінтересованими особами є майнові інтереси на спільну квартиру.

Доводи заявника про те, що її не пускають до квартири не впливають на висновки суду, крім того такі доводи спростовуються поясненнями заінтересованих осіб. При цьому, суд роз`яснює, що заявник вправі за наявності перешкод в користуванні власністю звернутися з відповідним позовом до суду.

Керуючись статтями 350-5, 350-6 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

заявник - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

заінтересовані особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 23.09.2021.

Суддя І.В.Коваленко