Справа № 147/864/21
Провадження № 2/147/438/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року смт.Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Натальчук О. А.,

із секретарем Свистун А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 14.08.2009 року по 12.03.2019 року ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.03.2019 року по справі № 147/533/18 було розірвано.

Зазначила, що за час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходяться на утриманні позивачки.

Судовим наказом Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.03.2019 року по справі № 147/163/19 було стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 05.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 04.03.2019 року. Однак, боржник ОСОБА_2 продовжує ухилятися від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України та вищевказаного судового наказу обов`язку утримувати дитину. Угоди про добровільну сплату аліментів між нами не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати доньку.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.04.2021 року заборгованість по сплаті аліментів з ОСОБА_2 на утримання доньки склала 10 585 гривень. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2021 року заборгованість по сплаті аліментів з відповідача на утримання доньки збільшилась до 15 375 гривень. Тобто, фактично за два з половиною роки ОСОБА_2 взагалі не сплачував аліментів на утримання доньки, ігноруючи при цьому вимоги чинного законодавства, судове рішення та інтереси дитини.

Позивач вказала, що загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn). Загальна сума пені за липень 2020 серпень 2021 складає 27 963, 65 грн., а саме: 4241.94 грн. + 3882.65 грн.+ 3534.95 грн.+ 3175.66 грн.+ 2827.96 грн.+ 2550.68 грн.+ 2179.45 грн.+ 1844.15 грн.+ 1472.92 грн.+ 1113.67 грн.+ 742.45 грн.+ 383.20 грн.+ 11.97 грн. = 27 963,65 грн., тобто більше 100 % заборгованості по аліментах на утримання доньки.

Таким чином, оскільки ч. 1 ст. 196 СК України було встановлено обмеження щодо максимальної пені яка не повинна перевищувати 100 % заборгованості позивач може претендувати лише на неї, тобто на 15 375 грн. оскільки відповідач не сплачував аліменти в повному обсязі протягом 2020-2021 року.

Враховуючи викладене, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню), яка виникла в зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів в розмірі 15 375 гривень та судові витрати у розмірі 10000 грн.

Ухвалою суду від 02.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

23.09.2021 р. від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в даній справі, але не погоджується з розміром судових витрат, заявлених позивачем. Вважає, що 10000 гривень судових витрат за надання правової допомоги є значно завищеними. Просив їх зменшити до 5000 гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась. Від представника позивача, адвоката Дудіна Л.В., надійшла заява про розгляд справи без його участі. Окрім того, зменшив вимоги в частині судових витрат до 5000 гривень. Зменшені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

В судові засідання відповідач не з`явився. У відзиві на позовну заяву від 23.09.2021 р., просив про розгляд справи без його участі.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що з 14.08.2009 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тростянецького районного суду від 12.03.2019 р. було розірвано (а.с.12,13).

Також встановлено, що сторони у справі - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судовим наказом Тростянецького районного суду Вінницької області від 26.12.2019 р. стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання та у власність дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач свої зобов`язання за сплатою аліментів у повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості, складеного старшим державним виконавцем Задоянчук О.В. заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 01.04.2021 р. становить 10585,00 гривень (а.с.15)

Відповідно до розрахунку заборгованості №14096 від 02.08.2021, складеного старшим державним виконавцем Задоянчук О.В. заборгованість ОСОБА_2 по аліментах на утримання дитини за період з квітня 2021 року по липень 2021 року складає 15375,00 гривень (а.с.16).

Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України (далі СК України) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання- сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).

Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав.

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, окрім того останній визнав позовні вимоги в цій частині, тому суд дійшов висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц, 03.04.2019 р. дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц

Згідно з наданим позивачем розрахунком, загальна сума неустойки (пені) за період з липня 2020 р. по серпень 2021 р. становить 27963,65 грн. (а.с.2-3).

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що він відповідає вищевказаній правовій позиції, доказів протилежного суду не подано.

За змістом частини 4 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів визначений державним виконавцем в межах виконавчого провадження з виконання судового наказу станом на 01.08.2021 р. складав 15375,00 грн.

Відомостей про оспорювання боржником зазначеного розрахунку заборгованості по аліментам матеріали справи не містять.

Тому, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, даючи оцінку кожному доводу сторін, як окремо, так і в сукупності, а також враховуючи заяву відповідача про визнання позовних вимог, суд дійшов висновку, що розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача у справі за прострочення сплати аліментів складає 15375 гривень, а саме в межах позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 .

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Окрім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5000 гривень.

Керуючись ст. ст. 81, 141, 247, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180, 194, 196 СК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15375 (п`ятнадцять тисяч триста сімдесят п`ять) грн. 00 коп. неустойки (пені), якам утворилась у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень за надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 27 вересня 2021 року.

Суддя О.А. Натальчук