Дата документу 16.09.2021 Справа № 331/286/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/286/21 Головуючий у 1-й інстанції: Солодовніков Р.С.
провадження № 22-ц/807/2317/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 АТ «Акцент-банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13 січня 2017 року в сумі 20516,34 грн., яка складається з 14454,11 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6062,23 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 13.01.2017 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку з метою укладення кредитного договору б/н від 13.01.2017 та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язання з повернення кредитних коштів за користування кредитом належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась вищезазначена заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Заочним рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.01.2017 в сумі 5563,67 гривень (тіло кредиту) станом на 16.12.2020, витрати по сплаті судового збору в сумі 615,58 гривень, а всього 6179 гривень 25 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «А-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині, у якій відмовлено банку в задоволенні позову, та ухвалити в цій частині

нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що боржник користувалась кредитом, значить ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилась з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не є перешкодою відповідно до приписів ч. 3 статті 360 ЦПК України для апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, якими згідно зі ст.. 19 ЦПК України є справи, у яких ціна позову не перевищує ста відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що між АТ «Акцент-банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н від 13.01.2017 про надання банківських послуг, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит шляхом підписання Анкети-Зави про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-банку, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до умов договору.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, Витяг з правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Між тим, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями у належному розмірі. Тому банк підрахував заборгованість за вказаним кредитним договором, яка за його підрахунками станом на 16.12.2020 становить 20 516,34 грн. та складається із: 14 454,11 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 6 062,23 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Частково задовольняючи позов банку, суд виходив із того, що умови кредитного договору не були узгоджені між сторонами у належний спосіб, оскільки у анкеті-заяві від 13.01.2017р. вони не визначені, а Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи не можна визнати складовими кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником, та банк не довів, що саме ці документи та у цій редакції були надані позичальнику для ознайомлення під час підписання анкети-заяви. Тому суд стягнув відповідно до вимог ч. 2 статті 530 ЦК України лише суму фактично отриманого кредиту, який не повернуто відповідачем банку.

В апеляційній скарзі банк вказує, що суд безпідставно вважав, що Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку не є складовими кредитного договору, що, на думку банку, спростовується змістом заяви, у якій відповідач погодився з цим. Вважає, що відповідач погодився з приєднанням до цих документів шляхом оферти. Вказані обставини також підтверджуються випискою про рух коштів по картрахунку відповідача, на базі якої було розраховано розмір заборгованості. Вважає, що умови кредитного договору були погоджені між сторонами, а розмір заборгованості є підтвердженим.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія дійшла наступних висновків.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Між тим, ті обставини, що не підписані відповідачем Умови та правила надання банківських послуг у Акцент-Банку не можна визнати складовими кредитного договору як такі, що не є письмовою формою договору, узгоджуються з приписами статті 1055 ЦК України, а тому колегія визнає, що судом ці обставини встановлені правильно. В цьому сенсі доводи банку про наявність договору приєднання до вказаних Умов та правил надання банківських послуг є безпідставними.

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Але суд правильно зазначив, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Акцент-Банк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома.

Натомість, банк не ознайомлював відповідача з цими документами, оскільки в анкеті-заяві зазначається лише про те, що клієнт приєднується до розміщених на сайті банку Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, а ознайомлення відбувається шляхом самостійного роздрукування відповідачем з цього сайту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Акцент-Банку, а також те, що вказаний документ на момент підписання заяви відповідачем містив саме вказані умови, в тому числі, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Так, за змістом анкети-заяви, клієнт мав ознайомитись з цим документом самостійно, здійснивши його роздруківку, що не свідчить, що в дійсності так і відбулось, та банк не може довести зворотного (що саме документ в цій редакції прочитав та роздрукував споживач).

Отже, належного ознайомлення з відібранням підпису клієнта під узгодженими документами матеріали справи не містять, відтак суд правильно визнав, що не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи складовими договору, а тому не можна вважати правомірно нарахованими на їх підставі відсотки, і в такому разі стягненню заборгованість за ними не підлягає.

При цьому, колегія наголошує, що суд не відмовив у позові в частині стягнення фактично отриманої суми кредиту, визнавши, що випискою про рух коштів по картрахунку відповідача підтверджується отримання коштів у кредит від банку, користуванням ними та наявність заборгованості, а тому суд не визнавав факту відсутності договору між сторонами, а лише вказував, що банком не доведено, що кредитний договір укладено на тих умовах, які визначені у наданих документах: Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах, що позбавляє можливості стягнути іншу складову заборгованості у вигляді відсотків.

Цитування банком в апеляційній скарзі різних витягів висновків з постанов ВС не вказує, що всі зазначені справи, у яких ці висновки зроблено касаційним судом, мають однакові обставини з цією справою. Тому жодне наведене висловлювання з постанов ВС не спростовує висновків суду першої інстанції в цій справі.

Судом за випискою про рух коштів було ретельно досліджено: користування кредитними коштами з боку відповідача, всі здійснені банком нарахування, враховано внесені відповідачем на картку кошти, їх спрямування банком на погашення заборгованості, автоматичні списання банком коштів відповідача.

Оцінюючи Витяги з Тарифів та Умов і правил надання банківських послуг, суд не визнав їх невід`ємними частинами договору, оформленого у вигляді анкети-заяви, як такі, що не підписані відповідачем як клієнтом банку. Та, дійшовши правильного висновку про те, що банк не міг нараховувати відповідачу проценти, неустойку, комісії на їх підставі, суд обґрунтовано згрупував всі кошти, що були спрямовані на погашенні цих нарахувань, та спрямував їх на погашення взятих у кредит коштів, навівши відповідний розрахунок.

Встановивши, що позивачем було здійснено платежів на погашення кредиту на суму 8890.44 грн., суд обґрунтовано відрахував їх від заборгованості за фактично отриманими коштами та визначив до стягнення непогашену її частину у сумі 5 563,67 грн., стягнувши її з відповідача на користь банку.

Всі викладені у скарзі обставини були предметом перевірки суду першої інстанції та їм надано належну правильну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Беручи до уваги все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому у відповідності до приписів ст. 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 16 вересня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.