Справа № 484/3668/21
Провадження № 2/484/1475/21
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

20 вересня 2021 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Маржина Т.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області, третя особа: Територіальний сервісний центр № 4842, про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області про зняття арешту з майна - автомобіля "Volkswagen Transporter", н.з. НОМЕР_1 , належного йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 01.12.2011 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.07.2012 року слідчим Первомайської міжрайонної прокуратури з метою забезпечення позову в рамках кримінальної справи № 1275007 накладено арешт на його автомобіль. 13.08.2012 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області його звільнено від кримінальної відповідальності та закрито провадження у справі. При цьому рішення про скасування арешту на майно, як заходу забезпечення цивільного позову, на час його закриття вирішено не було, арешт не скасований, що позбавляє його можливості розпоряджатися майном на власний розсуд.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у наданій справі, ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що арешт на автомобіль накладений під час досудового розслідування в межах кримінальної справи № 1275007. Оскільки арешт було накладено до набрання чинності КПК України 2012 року, відповідно до п. 9 Розділу ХІ Перехідних положень чинного КПК України питання про його скасування повинно вирішуватись в порядку КПК України 1960 року.

Порядок накладання арешту на майно та скасування арешту було врегульовано ст. 126, 234 КПК України (в редакції 1960 року).

Відповідно до ст. 248 КПК (в редакції 1960 року) при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Як вбачається із постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.08.2012 року, судом не вирішено питання скасування заходів забезпечення цивільного позову, хоча провадження у справі закрито, у зв`язку із звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Оскільки обмеження у здійсненні права власності позивача відбулись при проведенні досудового розслідування у порядку кримінального судочинства згідно з постановою слідчого, то оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи зазначене, питання про накладення та зняття арешту за кримінальним провадженням має вирішуватися саме в рамках кримінального провадження, тому що законність накладення арешту в рамках кримінальної справи (провадження), або наявність чи відсутність підстав для зняття такого арешту, не відноситься до компетенції суду в порядку цивільного судочинства.

Суд при розгляді цивільної справи не може приймати з цього приводу рішення по суті питання, оскільки таке рішення передбачає оцінку питань поза межами компетенції суду в рамках цивільного судочинства.

У разі, якщо право власності особи порушене в рамках кримінальної справи (провадження), така особа має право звернутися із клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку передбаченому КПК України.

Оскільки під час розгляду кримінальної справи, в межах якої постановлено накладення арешту на рухоме майно, судом не вирішено питання щодо зняття арешту, то таке питання відноситься до компетенції суду, який виніс постанову про закриття кримінального провадження в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Керуючись ст. ст. 19, 186, 260, 261, 352, 354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області, третя особа: Територіальний сервісний центр № 4842, про зняття арешту з майна.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду із клопотанням про скасування арешту майна, в порядку КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 20.09.2021 року.

СУДДЯ: