Справа № 126/2748/20
Провадження № 22-ц/801/1717/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 рокуСправа № 126/2748/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Стадника І. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області у складі судді Хмеля Р. В. від 31 травня 2021 року,

встановив:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КП «ПриватБанк») звернулося до суду з цим позовом, за яким просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь 28973 грн 21 к. заборгованості за кредитним договором від 04 червня 2018 року, яка складається з:

-19447 грн 13 к. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

-4117 грн 92 к. заборгованість за простроченими процентами;

-5408 грн 16 к. три проценти річних.

На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 15000 грн 00 к. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Свої зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 28 жовтня 2020 року утворилася заборгованість у зазначеному розмірі.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 31 травня 2021 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в сумі 19447 грн 13 к. та 1363 грн 77 к. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів того, які саме умови кредитування мали на увазі сторони при укладенні договору, а також яка відповідальність встановлена за їх невиконання, а тому стягненню підлягає лише сума фактично отриманих ОСОБА_1 коштів (використання кредитного ліміту).

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 31 травня 2021 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими процентами та заборгованості за процентами нарахованими на прострочений кредит згідно з статтею 625 ЦК України і ухвалити в цій частині нове про задоволення позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення прострочених процентів та процентів нарахованих на прострочений кредит. ОСОБА_1 був проінформований про умови кредитування та підписав Паспорт споживчого кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Частинами першою четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не повністю з огляду на таке.

Судом встановлено, що 04 червня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), за яким він отримав кредит в розмірі 15000 грн 00 к. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку борг ОСОБА_1 станом на 28 жовтня 2020 року становить 28973 грн 00 к., з яких: 19447 грн 13 к. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4117 грн 92 к. заборгованість за простроченими процентами; 5408 грн 16 к. три проценти річних.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Отже, підписавши анкету-заяву ОСОБА_1 погодився на отримання кредиту відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.

В частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, рішення суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» не оскаржується, тому апеляційним судом не перевіряється.

Звертаючись до суду АТ КБ «ПриватБанк» на обґрунтування позовних вимог, зокрема щодо нарахування процентів за порушення зобов`язань за договором посилався на укладення між сторонами кредитного договору шляхом приєднання підписання анкети-заяви, умови якого визначені Умовами та Правилами надання банківських послуг ПриватБанку та Тарифами Банку.

Відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом суд першої інстанції виходив із того, що банк не надав доказів того, які саме умови кредитування мали на увазі сторони при укладенні договору.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, згідно з якою Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не містять підпису боржника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України № 1023-XII «Про захист прав споживачів» та повідомив споживача про умови кредитування, узгодив зі споживачем саме ті умови, які вважає узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданого тягара з`ясування змісту кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що всі умови кредитування викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 , безспірно свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, не заслуговують на увагу, оскільки анкета-заява не містить жодних відомостей про сам паспорт, як складову цього договору.

Зі змісту даного Паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 19 червня 2018 року.

Крім того, відповідно до Паспорту споживчого кредиту умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту за двома кредитними картками та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги щодо погашення кредиту, окрім заборгованості за тілом кредиту, також просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно з статтею 625 ЦК України в сумі 5408 грн 16 к., обґрунтовуючи вказану вимогу тим, що із 01 березня 2019 року впроваджені зміни умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до пункту 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% для картки «Універсальна голд».

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_2 ознайомився зі змінами до пункту 2.1.1.2.12. умов та правил надання банківських послуг від 01 березня 2019 року та що між ним та банком досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних відсотків.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для висновку про те, укладеним між сторонами договором було встановлено інший розмір процентів за частиною другою статті 625 ЦК України, а тому АТ КБ «ПриватБанк» має право на стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, як визначено в частині другій статті 625 ЦК України.

З розрахунку заборгованості видно, що проценти за статтею 625 ЦК України нараховувалися позивачем за період з 01 грудня 2019 року по 01 березня 2020 року, тобто за 91 день прострочки.

Розрахунок 3% річних здійснено за формулою: % = сума боргу Х процентну ставку/100% /365 Х кількість днів.

Таким чином 3% річних відповідно до заявлених позовних вимог за період з 01 грудня 2019 року по 01 березня 2020 року, за 91 день становлять суму 145 грн 45 к. (19447 грн 13 к. Х 3 / 100% / 365 Х 91), й саме вказана сума підлягає стягненню на користь банку.

Отже, рішення суду першої інстанції необхідно змінити і в частині вимог про стягнення заборгованості за процентами нарахованими на прострочений кредит згідно з статтею 625 ЦК України ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України апеляційний суд виходить із такого розрахунку: (2102 грн 00 к. сума судового збору, сплаченого за подання позовної заяви + 3153 грн 00 к. сума судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги) / 28973 грн 21 к. ціна позову Х 19592 грн 58 к. (19447 грн 13 к. + 145 грн 45 к.) розмір позовних вимог, який підлягає до задоволення), що становить 3553 грн 59 к. і підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь банку.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовільнити частково.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 31 травня 2021 року змінити.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ вул. Грушевського, 1Д, , 19592 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто два) грн 58 к., з яких 19447 (дев`ятнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн 13 к. фактично отриманих коштів та 145 (сто сорок п`ять) грн 45 к. три проценти річних, а також судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 3553 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят три) грн 59 к.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

І. М. Стадник