КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 13633,53 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.01.2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_2 транспортного засобу «Фольцваген», номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу «КІА», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «КІА», державний номер НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ СГ «ТАС» на підставі страхового полісу № АО5079322. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 03.04.2020 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 26.02.2020 року ОСОБА_1 була подана заява до ПрАТ СГ «ТАС» в порядку ст. 35 та п.41.1. ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про сплату страхового відшкодування в сумі 15065,35 грн.. 15.05.2020 року на підставі акту виконаних робіт № 02-4 від 29.04.2020 року позивачем сплачено за ремонт автомобіля грошові кошти в сумі 16482,75 грн.. 29.04.2020 року ПрАТ СГ «ТАС» перерахувало на його рахунок 4849,22 грн. суму страхового відшкодування. 07.05.2020 року позивачем на адресу ПрАТ СГ «ТАС» було подано претензію щодо розміру сплаченого страхового відшкодування, яку відповідачем було залишено без задоволення.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто зПрАТ СГ «ТАС» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 11633 грн. 53 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп., а також судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., а всього 22474 грн. 33 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі. Вказує, що виплата страхового відшкодування здійснена позивачу з дотриманням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»та з урахуванням «Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», затвердженого Протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 року № 464/2020, відповідно до якого у разі наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування, шкоду, завдану в ДТП страховики відшкодовують у рівних частинах. Оскільки, на момент ДТП автомобіль «КІА», номерний знак НОМЕР_2 був застрахований і ПрАТ «СК «ВУСО», то відповідно половину страхового відшкодування повинно сплатити вказане товариство. Також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки така виплата згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснюється лише у разі заподіяння шкоди здоров`ю фізичній особі. Будь-яких доказів того, що під час ДТП позивачу була заподіяна моральна шкода, матеріали справи не містять.

В частині стягнення судових витрат на правову допомогу, відповідач рішення суду не оскаржує.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Вказує, що звертався до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування, проте йому було відмовлено в його виплаті з підстав того, що автомобіль винної у ДТП особи, застрахований відповідачем. Також зазначає, що Протокол Президії МТСБУ від 26.02.2020 року № 464/2020 не є нормативно-правовим актом та прийнятий вже після настання страхового випадку.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн., надавши на їх підтвердження договір про надання правової допомоги від 01.02.2021 року, укладений ним з адвокатом Саєнко Ю.М., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №21/1367 від 07.03.2018 року, додаткову угоду до нього №1 від 01.02.2020 року, Акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 16.06.2021 року ( а.с.109, 11-113).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючі частково позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування з відповідача, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем доведені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 11633,53 грн., судом першої інстанції враховано при цьому 4849,22 грн., перерахованих відповідачем позивачу 29.04.2020 року, а також враховано розмір франшизи, яка відповідно до укладеного між сторонами договору становить 2000,00 грн..

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Задовольняючі позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що на підставі ст.23 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної школи, у зв`язку з пошкодженням його майна.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 22.01.2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_1 транспортного засобу «Фольцваген», номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу «КІА», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «КІА», державний номер НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ СГ «ТАС» на підставі страхового полісу № АО5079322 від 14.03.2019 року, а також у ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі страхового полісу №188924328 від 10.01.2020 року (а.с. 8, 51).

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 03.04.2020 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП(а.с. 9).

24.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування, на яку отримав відповідь від 04.02.2020 року за №897, якою відмовлено у задоволенні його заяви з тих підстав, що відповідно до ч. 1 ст. 989 ЦК України, поліс №188924328 від 10.01.2020 року є недійсним, у зв`язку із тим, що автомобіль «КІА», державний номер НОМЕР_2 застрахований ПрАТ СГ «ТАС» ( а.с.51).

26.02.2020 року ОСОБА_1 була подана заява до ПрАТ СГ «ТАС» в порядку ст. 35 та п.41.1. ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про сплату страхового відшкодування в сумі 15065,35 грн, визначеного на підставі Звіту №2508 від 18.02.2020 року ( а.с. 10-41).

15.05.2020 року на підставі акту виконаних робіт № 02-4 від 29.04.2020 року позивачем сплачено за ремонт автомобіля грошові кошти в сумі 16482,75 грн ( а.с. 48-49).

29.04.2020 року ПрАТ СГ «ТАС» перерахувало на його рахунок 4849,22 грн. суму страхового відшкодування.

07.05.2020 року позивачем на адресу ПрАТ СГ «ТАС» було подано претензію щодо розміру сплаченого страхового відшкодування, яку відповідачем було залишено без задоволення ( а.с. 47).

Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України,страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентуються спеціальним законом - ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Перевіривши наявні в матеріалах справи докази щодо витрат позивача, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, апеляційний суд вважає їх доведеними та відповідними вказаним вище нормам матеріального права.

При цьому висновки суду першої інстанції при оцінці вказаних доказів відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14.

Доводи апеляційної скарги про те, що при наявності двох діючих страхових полісів обов`язок щодо виплати страхового відшкодування покладається на обидві страхові компанії, тобто як на відповідача, так і на ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до «Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», затвердженого Протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 року № 464/2020, на увагу не заслуговують, зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.

Аналогічні положення містяться в пункті 17.3. статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Як убачається із матеріалів справи, то цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «КІА», державний номер НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ СГ «ТАС» на підставі страхового полісу № АО5079322 - 14.03.2019 року, а у ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі страхового полісу №188924328 -10.01.2020 року

Доказів того, що страхувальник при укладенні 10.01.2020 року страхового полісу №188924328 повідомив ПрАТ «СК «ВУСО» про те, що його автомобіль вже застраховано 14.03.2019 року на підставі страхового полісу № АО5079322, матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до «Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 року №464/2020, вказаний Порядок є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01 березня 2020 року.

Заява позивачем до відповідача про настання страхового випадку подана 26.02.2020 року, тобто до початку строку дії вказаного Порядку.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, висновків якого вказані доводи апеляційної скарги не спростовують.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись із рішенням суду в частині задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»встановлено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю ( ст.26-1).

Звернувшись до відповідача із вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивач будь-яких доказів того, що під час ДТП йому була заподіяна моральна шкода, не надав та вказаними обставинами позов не обґрунтовував.

Проте, задовольнивши позов у вказаній частині, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові у вказаній частині.

Згідно із ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу адвоката .

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду №308/15007/15-ц від 15.05.2019 суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження заявленого розміру судових витрат, указаного вище, суд уважає їх фактичними та обґрунтованими, їх розмір є співмірним обсягу послуг, що були надані адвокатом позивачу, розмір яких відповідач не оспорює та клопотань про їх зменшення не заявляє.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду в частинні стягнення моральної шкоди не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено в цій частині з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2021 року скасувати в частині задоволення вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та в цій частині ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Позивач: ОСОБА_1 - місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» - місцезнаходження:03062, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 65, код ЄДРПОУ - 30115243.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на підставі ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

О.І. Сліпченко