ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2021 року м. Кропивницький

справа № 398/3316/21

провадження № 22-ц/4809/1493/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа - Виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та адвоката Гаморі Марини Вікторівни, на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 липня 2021 року у складі судді Нероди Л.М. і

В С Т А Н О В И В :

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила:

-позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей: сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-збільшити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей: сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановити їх у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 23 листопада 2018 року.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2018 року стягнуто з відповідача аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Оскільки розмір аліментів на утримання малолітніх дітей є меншим прожиткового мінімуму на кожну дитину, у позивача виникла необхідність звернутися до суду для вирішення питання щодо збільшення розміру аліментів.

Діти перебувають на повному утриманні матері та проживають разом з нею, а станом на 01.07.2021 за відповідачем рахується заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 44 870,13 грн.

Відповідач не виконує покладених законом на батьків обов`язків, не бере будь-якої участі у вихованні дітей, зокрема, педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової та уншої участі, що свідчить про його ухилення від виховання, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 липня 2021 року цивільну справу № 398/3316/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Гаморя М.В., до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, передано за підсудністю до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвала суду мотивована тим, що стаття 28 ЦПК України не передбачає альтернативної підсудності для позову про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, тому територіальна юрисдикція позову про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів визначається за загальним правилом, передбаченим статтею 27 ЦПК України - за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Враховуючи, що зареєстроване місце проживання відповідача не зареєстровано на території, на яку розповсюджується юрисдикція Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, суд першої інстанції вважав необхідним справу передати на розгляд до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та адвокат Гаморя М.В. просять скасувати ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 липня 2021 року, а справу направити для вирішення питання про відкриття провадження та продовження розгляду до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам чинного законодавства, а саме порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Позивач вважає, що позов про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів може бути пред`явлений як за останнім відомим місцем проживання або перебування чи постійного занняття (роботи) відповідача, так і за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Оскільки ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а вимога про збільшення розміру аліментів за своєю сутністю є вимогою про зміну позовних вимог, отже, позовна заява про возбавлення батьківських прав та збільшення розміру була пред`явлена до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що стаття 28 ЦПК України не передбачає альтернативної підсудності для позову про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів та помилкового передав справу за підсудністю до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в пункті 9 частини першої статті 353 цього Кодексу, а саме ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але 14.03.2019 знятий з реєстрації за рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровсбкої області від 27.12.2018.

Передаючи справу за підсудністю на розгляд до Юр`ївського районного суду Дніпропетровсбкої області, суд першої інстанції виходив з того, що територіальна юрисдикція позову про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів визначається за зареєстрованим місцем проживання відповідача, а тому вважав необхідним справу передати за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Також у низці рішень Європейського суду з прав людини закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Частиною першою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів.

Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

Разом з тим, суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Справи про позбавлення батьківських прав є справами позовного провадження, тому ця категорія справ підлягає розгляду за загальними правилами підсудності (відповідно до статті 27 ЦПК України) за місцем проживання відповідача або одного з них, якщо позов подається до обох батьків (частина п`ятнадцята 28 ЦПК України).

Якщо в одному позові вимоги про позбавлення батьківських прав (та інші вимоги щодо захисту прав дитини) поєднуються з вимогою про стягнення аліментів (або збільшення розміру аліментів), такий позов може подаватися за вибором позивача згідно з частиною першою статті 28 ЦПК України.

Аналогічні висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 200/11563/18 (провадження № 61-7883св19), від 11 вересня 2020 року у справі № 725/2910/19 (провадження № 61-8546св20).

Матеріалами справи підтверджується, що в липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів щодо малолітніх дітей: сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 1-29).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що враховуючи, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав поєднується з вимогою про зміну розміру аліментів, позов може подаватися за вибором позивача.

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8), що територіально віднесено до юрисдикції Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

З навденого вбачається, що позивачем заявлені дві вимоги щодо позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, тому позов в даній справі може бути поданий за правилами альтернативної підсудності за місцем проживання позивачки, що є її правом, відповідно до положень частини першої статті 28 ЦПК України, оскільки вимоги про збільшення розміру аліментів можуть розглядатись за правилами альтернативної підсудності, тобто і за місцем проживання позивача, а поєднання у одному проваджені із вимогою про збільшення розміру аліментів вимоги про позбавлення батьківських прав, не суперечить положенням процесуального закону.

Викладене суд першої інстанції не врахував та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про передачу справи за підсудністю до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що позов ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав повинен бути поданий за загальним правилом підсудності не відповідає як принципу верховенства права, Конституції України, так і нормам процесуального права, а також позбавляє позивача можливості практично користуватися передбаченими процесуальним законом гарантіями доступу до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, вона підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Гаморі Марини Вікторівни задовольнити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 липня 2021 року скасувати, справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С.М. Єгорова

В.В. Черненко