Справа № 523/2064/18
Провадження №6/523/575/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.

за участі секретаря судового засідання Єпутатової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по цивільній №523/2064/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заявник обґрунтовує свою заву ти що, 28.03.2018 року Суворовським районним судом міста Одеси було розглянуто цивільну справу №523/2064/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, позов було задоволено та прийнято рішення яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , заборгованість за договором позики від 19 січня 2018 року у розмірі 250000 грн., та судові витрати у розмірі 2500 грн.

03.05.2018 року Суворовським районним судом міста Одеси був виданий виконавчий лист №523/2064/18, який був направлений 04 грудня 2018 року до Другого Суворовського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області, в результаті чого зареєстровано державним виконавцем виконавче провадження.

18 лютого 2019 року, ОСОБА_2 відступив право вимоги за договором позики від 19 січня 20018 року ОСОБА_3 , на підставі відповідного договору.

На підставі вище зазначеного договору про відступлення прав вимоги, 03 травня 2019 року, Суворовський районний суд змінив стягувача у виконавчому провадженні №578843128 з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

01.06.2021 року заявнику стало відомо, що його дружина ОСОБА_4 , ще 10 березня 2018 року, виплатила ОСОБА_2 заборгованість, по рішенню суду від 28 березня 2018 року, по справі №523/2064/18, від його імені, про що було складено відповідну розписку, у зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 432 ЦПК України, враховуючи те, що обов`язок боржника відсутній у зв`язку з добровільним виконанням боржником. просив заяву задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_1 , надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 надали до суду заяву, заявлені вимоги визнали, просили розглядати справу у їх відсутність.

Другий Суворовський відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області до суду не з`явився, про час та місце слухання справи, судом повідомлявсь у встановленому законом порядку.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного:

Частиною 1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо є наявними обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом повністю або у певній частині.

Матеріалами справи встановлено що 28.03.2018 року Суворовським районним судом міста Одеси було розглянуто цивільну справу №523/2064/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, позов було задоволено та прийнято рішення яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , заборгованість за договором позики від 19 січня 2018 року у розмірі 250000 грн., та судові витрати у розмірі 2500 грн.

03.05.2018 року Суворовським районним судом міста Одеси був виданий виконавчий лист №523/2064/18, який був направлений 04 грудня 2018 року до Другого Суворовського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області, в результаті чого зареєстровано державним виконавцем виконавче провадження.

18 лютого 2019 року, ОСОБА_2 відступив право вимоги за договором позики від 19 січня 20018 року ОСОБА_3 , на підставі відповідного договору.

На підставі вище зазначеного договору про відступлення прав вимоги, 03 травня 2019 року, Суворовський районний суд змінив стягувача у виконавчому провадженні №578843128 з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

01.06.2021 року заявнику стало відомо, що його дружина ОСОБА_4 , ще 10 березня 2018 року, виплатила ОСОБА_2 заборгованість, по рішенню суду від 28 березня 2018 року, по справі №523/2064/18, від його імені, про що було складено відповідну розписку.

Від ОСОБА_2 08.07.2021 року, на адресу суду надійшла заява, в якій вин просить залучити на підтвердження обставин зазначених в заяві ОСОБА_1 , копію постанови про повернення виконавчого листа стягувачу від 09.02.2021 року; інформаційну довідку про виконавче провадження 57843128 від 04.07.2021 року, та оригінал виконавчого листа №523/2064/18 від 03.05.2018 року.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Суд зазначає, що розписка від 10 березня 2018 року є документом, який засвідчує отримання стягувачем ОСОБА_2 відповідної грошової суми, отже є належним та допустимим доказом на підтвердження повернення боржником ОСОБА_1 боргу, в розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України.

Отже, оскільки судом встановлено, що обов`язок ОСОБА_1 відсутній повністю у зв`язку з його добровільним виконанням, суд приходить до обґрунтованого висновку щодо задоволення вимог заявника, щодо визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

Керуючись ст.ст. 13, 76-77, 81, 89, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по цивільній №523/2064/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Визнати виконавчий лист №523/2064/18 від 03 травня 2018 року виданий Суворовським районним судом міста Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 19 січня 2018 року у розмірі 250000 грн., та судові витрати у розмірі 2500 грн., таким, що не підлягає виконанню повністю

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 08.09.2021 року.

Суддя