рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/6357/21

Номер провадження 2/495/2424/2021

26 серпня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань Рачицької І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування, у якій позивач просять суд:

-визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на 48/4000 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається з одного житлового будинку літ. "А", житловою площею 508,56 кв.м., загальною площею 1574,36 кв.м., господарських будівель під літерами. «Б», «В», «К», «О», «Т», «У», «С», «Ц», «Ч» - сараїв, «Ж», «І», «М», «П», «Ф», - гаражів, споруд 1, 3-7.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №141.

Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді:

- 48/2000 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 була його матір, ОСОБА_4 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину з 48/2000 частин вищевказаного житлового будинку. Вказану Ѕ частину з 48/2000 житлового будинку АДРЕСА_1 , після ОСОБА_4 успадкувала відповідач ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що після смерті батька він своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 . Однак на момент смерті батька позивач знаходився в місцях позбавлення волі, а померлого батька доглядала відповідач ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою спадкодавця, та спадкоємцем другої черги. Вказує також, що відповідач претендує на спадкове майно, оскільки до моменту смерті доглядала ОСОБА_3 , та вважає себе такою, що прийняла спадщину після нього.

У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 06.08.2021 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано: від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.08.2021 року до суду від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №322/2009 до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 18.08.2021 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 26.08.2021 року.

У судове засідання 26.08.2021 року сторони не з`явились.

26.08.2021 року від позивача ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшла заява з проханням розгляд справи провести без його участі, зазначає також, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву відповідно до якої вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі, крім того просить справу розглядати у її відсутність.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню с заступних підстав.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №141.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем - ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , актовий запис №696, згідно якого в графі батько значиться - ОСОБА_3 .

Таким чином позивач є спадкоємцем першої черги за законом.

Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді:

- 48/2000 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказане майно належало за життя спадкодавцеві на праві власності.

Згідно дослідженої під час розгляду копії спадкової справи №322/2009 до майна ОСОБА_3 , 04 березня 2009 року встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 була його матір - ОСОБА_4 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину з 48/2000 частин вищевказаного житлового будинку. Вказану Ѕ частину з 48/2000 житлового будинку АДРЕСА_1 , після ОСОБА_4 успадкувала відповідач ОСОБА_2 .

Згідно відомостей спадкової справи вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину з 48/2000 частин вищевказаного житлового будинку іншому спадкоємцю першої черги ще не видано

У встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 , двічі звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що заяви про прийняття спадщини позивачем надсилалися з місць позбавлення волі у яких останній відбував покарання, та не засвідчив нотаріально свої заяви про прийняття спадщини.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і зворотної дії не мають, крім випадків, коли вони пом`якшують, або скасовують цивільну відповідальність. Тобто при вирішенні даного спору щодо угоди купівлі-продажу майна, вчиненої у липні 1997 року, мають бути застосовані положення Цивільного Кодексу України 1963 року.

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Судом установлено, що, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини і норми права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про те, що за життя спадкодавцю ОСОБА_3 належали на праві приватної власності 48/2000 частин житлового будинку АДРЕСА_1 дійсно, та після його смерті Ѕ частку з 48/2000 частин житлового будинку успадкувала мати спадкодавця - ОСОБА_4 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину. Іншим спадкоємцем першої черги є позивач, який не зміг реалізувати свої спадкові права оскільки на час відкриття спадини знаходився в місцях позбавлення волі.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 визнала у повному обсязі.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 15.07.2005 року, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 48/4000 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається з одного житлового будинку літ. "А", загальною площею 1574,36 кв.м., житловою площею 508,56 кв.м., господарських будівель під літерами. «Б», «В», «К», «О», «С», «Т», «У», «Ц», «Ч» - сараїв, «І», «Ж», «М», «П», «Ф», - гаражів, споруд 1, 3-7.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський