ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 954/156/21 Головуючий в 1 інстанції Каневський В.О.
Номер провадження 22-ц/819/1617/21 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

Майданіка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 14 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2021 р. представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 08.10.2007 р. у розмірі 19 171,94 грн станом на 03.12.2020 р. та судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 08.10.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом приєднання позичальника до запропонованого кредитором в цілому договору згідно приписів ч.1 ст. 634 ЦК України. На підставі вказаного договору відповідачу надана можливість користуватись кредитними коштами у межах встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 250,00 грн., який в подальшому було збільшено до 15 000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Своїм підписом у анкеті-заяві позичальник підтвердив, що підписана ним заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, які викладені на сайті банку www.privatbank.ua, складає договір.

За умовами останнього позичальник погоджується із правом Банку змінювати розмір кредитного ліміту.

Оскільки позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, тому станом на 03.12.2020 р. утворилась заборгованість у розмірі 25 870,98 грн., із яких: 19 171,94 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6699,04 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Посилаючись на викладені обставини та враховуючи право позивача визначати суму боргу, яку необхідно стягнути, АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача заборгованістьза простроченим тілом кредиту у розмірі 19171,94 грн та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 14 червня 2021 р. позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.10.2007 року в розмірі 1975,80 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять гривень 80 копійок) та судові витрати в розмірі 227,00 грн (двісті двадцять сім гривень).

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 17196,14 грн - відмовити.

Рішення суду вмотивовано тим, що позивач стверджував, а представник відповідача не заперечував, що на підставі укладеного кредитного договору позивач має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 19171,94 грн. З огляду на позицію сторін, суд дійшов висновку, що саме вказана сума визначає розмір коштів, отриманих відповідачем від позивача. Разом з тим позивач стверджував, а представник відповідача не заперечував, що загальне погашення заборгованості здійснено у сумі 17196,14 грн. Тому, враховуючи різницю між фактично отриманими та використаними позичальником коштами, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1975,80 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що рішення суду в оскаржуваній частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що в цій справі від висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) необхідно відступити, оскільки вони були викладені у справі з іншими обставинами, в якій відповідачем заперечувався факт погодження умов кредитування належним чином, а в підписаних відповідачем документах такі умови не містилися.

Крім того, судом першої інстанції не застосовано правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду з відповідними висновками щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Суд попередньої інстанції не звернув уваги на те, що у підписаній відповідачем заяві зазначено процентну базову ставку 3% річних на місяць з розрахунку 360 днів у році, що свідчить про належне повідомлення відповідача про умови кредитування щодо сплати процентів.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із матеріалів справи вбачається, що 08.10.2007 року ОСОБА_2 підписала заяву, у якій своїм підписом підтвердила, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг, за яким відповідачці надано кредит у розмірі 250,00 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 3 % на місяць з розрахунку 360 днів на рік. (а.с.31).

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 кредитний ліміт за її карткою неодноразово змінювався: 27.05.2010р. зменшено до 130,00 грн; 29.06.2010р. зменшено до 70,00 грн; 19.07.2010р. зменшено до 40,00 грн; 21.08.2010р. зменшено до 20,00 грн; 14.09.2010р. зменшено до 10,00 грн; 20.10.2011р. зменшено до 0,00 грн; 24.05.2014р. збільшено до 2000,00 грн; 23.05.2017р. збільшено до 15 000,00 грн; 01.08.2018р. зменшено до 0,00 грн. (а.с.29)

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належно не виконувала, внаслідок чого за розрахунком банку, станом на 03.12.2020 рік утворилась заборгованість у розмірі 25 870,98 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 19 171,94 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

При цьому, предметом стягнення у даній справі з урахуванням позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» є заборгованість за тілом кредиту в сумі 19 171,94 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» суд першої інстанції виходив з того, що сума 19 171,94 грн, яка є предметом стягнення, визначає розмір фактично використаних відповідачем коштів. Загальна сума сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості становить 17 196,14 грн. З огляду на викладене суд вважав за можливе стягнути з відповідача різницю між фактично використаними та повернутими банку коштами, яка становить 1975,80 грн.

За позицією АТ КБ «Приватбанк», викладеною у апеляційній скарзі, визначаючи різницю між фактично використаними та повернутими відповідачем коштами суд першої інстанції не врахував положення ст. 534 ЦК України, згідно якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачуютється основна сума боргу.

З наданої позивачем виписки по картковому рахунку за кредитним договором б/н від 08.10.2007 вбачається, що протягом усього періоду дії кредитного договору АТ КБ «Приватбанк» здійснювалося нарахування ОСОБА_1 процентів за користування кредитним лімітом, пені за прострочення за кредитом, а також комісію за обслуговування. Визначена позивачем сума заборгованості за тілом кредиту в сумі 19 171,94 грн. обчислена з урахуванням вказаних вище нарахувань, а сплачувані відповідачем суми були зараховані банком у тому числі в рахунок погашення нарахованих процентів, пені та комісії.

Щодо правомірності нарахування позивачем відсотків за користування кредитним лімітом, то як вище зазначено судом, у підписаній відповідачем заяві 08.10.2007р. сторонами обумовлено розмір базової процентної ставки 3% на місяць з розрахунку 360 днів на рік.

Отже, відповідач ОСОБА_1 , підписавши зазначену заяву, тим самим погодилася з такими умовами кредитування, а тому нарахування банком процентів протягом усього періоду дії кредитного договору та, як наслідок, зарахування банком сплачених відповідачем сум в рахунок погашення заборгованості по процентам є обґрунтованим.

Щодо нарахування позивачем пені, то згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штраф, пеня) є грошова сума, інше майно, які боржник має передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Пеня це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день простроченого зобов`язання.

Виходячи з наведених положень законодавства слід вважати, що право стягнення неустойки у кредитора виникає відповідно до погоджених сторонами умов договору.

Позивач обґрунтовує правомірність нарахування пені протягом строку дії кредитного договору, в тому числі її розмір і порядок нарахування, посилаючись, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08.10.2007 р., на «Умови та правил надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Проте, суд зазначає, що доказом погодження умов кредитування про сплату неустойки у вигляді пені у випадку порушення зобов`язань є зазначення відповідних умов у підписаній позичальником заяві.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутні у заяві від 08.10.2007р. домовленості сторін про сплату неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язань, розміщені на сайті банку Тарифи та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17), яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, підлягає врахуванню.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що нарахування АТ КБ «Приватбанк» протягом дії кредитного договору від 08.10.2007р., укладеного з відповідачкою, пені за порушення виконання зобов`язань та, як наслідок, зарахування сплачених ОСОБА_1 сум в рахунок погашення заборгованості по пені, є необґрунтованим.

З наявної в матеріалах справи виписки по рахунку відповідача вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» було здійснено наступні нарахування пені: 01.08.2017р. 50,00 грн; 01.09.2017р. 50,00 грн; 01.10.2017р. 50,00 грн; 01.12.2017 р. 50,00 грн; 01.01.2018р. 50,00 грн.; 01.02.2018р. 50,00 грн; 01.05.2018р. 50,00 грн; 01.06.2018р. 100,00 грн; 01.07.2018р. 100,00 грн; 01.08.2018р. 50,00 грн; 01.09.2018р. 50,00 грн; 01.10.2018р. 50,00 грн; 01.11.2018р. 100,00 грн; 01.12.2018р. 100,00 грн; 01.01.2019р. 100,00 грн; 01.02.2019р. 100,00 грн; 01.02.2019 р. 1533,53 грн; 01.03.2019 р. 100,00 грн; 01.03.2019 р. 1418,71 грн; 01.04.2019р. 100,00 грн; 01.04.2019р. 1577,94 грн; 01.05.2019р. 100,00 грн; 01.05.2019р. 1640,20 грн; 01.06.2019 р. 100,00 грн; 01.06.2019р. 1820,44 грн; 01.07.2019р. 100,00 грн; 01.07.2019р. 1895,60 грн; 01.08.2019р. 2101,80 грн; 01.08.2019р. 100,00 грн; 01.09.2019р. 2258,66 грн; 01.09.2019р. 100,00 грн; 01.10.2019р. 2348,70 грн. Всього нараховано пені на суму 18 395,58 грн.

Також апеляційний суд вважає безпідставним нарахування Банком протягом дії кредитного договору ОСОБА_1 комісії за обслуговування, оскільки здійснення такого нарахування суперечить положенням ст. 56 Закону України «Про банки і банківські послуги» та п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою правління НБУ № 168 від 10.05.2007р. у редакції, чинній на час укладання кредитного договору, згідно якої Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

З наявної в матеріалах справи виписки по рахунку відповідача вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» було здійснено наступні нарахування комісії: 10.07.2017р. 20,00 грн; 10.08.2017р. 20,00 грн; 10.09.2017р. 20,00 грн; 10.10.2017р. 20,00 грн; 10.11.2017 р. 20,00 грн; 12.01.2018р. 20,00 грн; 12.02.2018 р. 20,00 грн; 12.03.2018р. 20,00 грн; 12.04.2018р. 20,00 грн; 12.05.2018р. 20,00 грн; 11.06.2018р. 20,00 грн; 11.07.2018р. 20,00 грн; 11.08.2018р. 20,00 грн; 11.10.2018 р. 20,00 грн; 11.11.2018р. 20,00 грн; 11.12.2018р. 20,00 грн; 11.01.2019р. 20,00 грн; 11.02.2019р. 20,00 грн; 11.03.2019р. 20,00 грн; 11.04.2019р. 20,00 грн; 11.05.2019р. 20,00 грн; 11.06.2019р. 20,00 грн; 10.11.2020р. 20,00 грн. Всього нараховано комісії на суму 460,00 грн.

Враховуючи, що нарахування позивачем пені у розмірі 18 395,58 грн та комісії у розмірі 460,00 грн було здійснено АТ КБ «Приватбанк» протиправно, тому незважаючи на викладений вище висновок суду щодо правомірності нарахувань банком відсотків за користування кредитом, заявлена позивачем сума до стягнення з ОСОБА_1 у розмірі 19171,94 грн підлягала б зменшенню на суму таких нарахувань, тобто на 18 855,58 грн.

Проте, оскільки сума заборгованості за кредитним договором, обчислена за наслідками такого зменшення, становить 316,36 грн, що є меншою за суму, стягнуту судом першої інстанції (1975,80 грн), а предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 14 червня 2021 року виключно в частині відмовлених позовних вимог, тому виходячи з положень ст. 367 ЦПК України підстави для зміни рішення суду шляхом зменшення стягнутої судом з ОСОБА_1 суми заборгованості відсутні.

З урахуванням викладеного та на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» слід залишити без задоволення, а рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 14 червня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 19, 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 14 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.А.Кузнєцова

________________ В.В.Майданік