РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Галінської В.В.

секретар судового засідання Калетинець Т.В.,

справа №569/16178/20

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування безпідставно набутого майна (коштів),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить зобов"язати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 безпідставно набуті кошті в сумі 5000,00 доларів США, що становить по курсу НБУ 141000,00 грн.; витрати в справі покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 2003 року він проживав однією сім"єю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу. Спочатку вони проживали в Російській Федерації, а з липня 2006 року в Україні заа адресою, АДРЕСА_1 . У зв"язку з тим, що він є громадянином Російської Федерації, у нього не було ідентифікаційного коду та не було зареєстрованого місця проживання в Україні, він поклав свої грошові кошти в сумі 50 000 доларів США на депозитний рахунок на ім"я цивільної дружини, ОСОБА_5 в ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії".

Цивільній дружині ОСОБА_5 належала на праві власності квартира за адресою, АДРЕСА_2 . У вересні 2011 році за частину вказаних коштів, а саме 32 000 доларів США, він придбав квартиру, в якій проживає сьогодні. Квартира була оформлена також на цивільну дружину ОСОБА_5 , яка за життя передала йому на зберігання документи на вказану квартиру. Вона переживала, що її дочка ОСОБА_6 продасть квартиру, а гроші "проп"є".

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Спадкоємцем за законом першої черги є дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_6 .. Одразу після смерті ОСОБА_5 він віддав документи на квартиру АДРЕСА_3 , її племінниці, відповідачці по справі, ОСОБА_4 .. Через деякий час ОСОБА_4 звернулася до нього і повідомила, щоб він дав їй кошти на оформлення документів на квартиру по АДРЕСА_4 , також обіцяла, зареєструвати його місце проживання у ній. Залякала його, повідомила, що в іншому випадку квартира буде безхазяйна. Після смерті ОСОБА_5 нічого не залишиться, все пропаде. Тому порадила сплатити кошти відповідачу ОСОБА_7 , який є керівником агентства нерухомості "Цитадель", щоб він зайнявся оформленням документів, зокрема, реєстрації місця його проживання в квартирі АДРЕСА_3 .

Частина вказаних коштів у нього була вдома, іншу частину у цей же ж день він отримав у відділенні банку із свого рахунку. Ним передано кошти в присутності за рекомендацією та настановою ОСОБА_4 та її сина, ОСОБА_3 в приміщення агентства "Цитадель" у м. Рівні відповідачу ОСОБА_7 , який і мав зайнятися оформленням документів на квартиру. Він передав вказані грошові кошти, а саме гривні та долари США, що в сумі становили 5000,00 доларів США. Після переоформлення квартири і її продажу ОСОБА_4 та ОСОБА_8 мали повернути йому вказані кошти. Однак, відповідачі його обманули, не виконали того що обіцяли.

Вказує, що квартира переоформлена на спадкоємця ОСОБА_5 , її дочку ОСОБА_6 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Її спадкоємцем є відповідач, ОСОБА_3 , він і є власником квартири АДРЕСА_3 . Грошові кошти йому відповідачі не повернули, а під приводом оформлення документів про право власності на квартиру, без достатньої правової підстави заволоділи коштами, зловживаючи його довірою. Вказані обставини окрім пояснень свідків, також стверджені матеріалами кримінального провадження, відкритого за його повідомленням про кримінальне правопорушення за ознаками ст. 190 КК України.

07 грудня 2021 року представником ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокатом Курганською О.В. подано відзив на позов. Зазначає, що квартира АДРЕСА_3 була набута ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду як громадянкою України, і цією квартирою в судовому порядку після смерті ОСОБА_5 намагався заволодіти позивач, вважаючи себе спадкоємцем її майна. При цьому, позивач ніколи не передавав її довірителям жодних грошових коштів для оформлення будь-яких документів на майно ОСОБА_5 , після смерті якої спадкоємцем її майна була дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , яка в установленому порядку та в установлений строк подала заяву в нотаріальну контору та успадкувала майно матері. Натомість позивач неодноразово звертався до суду з метою набуття права на квартиру та кошти на рахунку ОСОБА_5 , успадковані ОСОБА_6 , де судовими рішеннями йому було відмовлено у позовах. Факту передачі коштів для її довірителів, як те доводить позивач у своєму позові, ніколи не було і не могло бути, будь-яких письмових доказів передачі коштів позивач не надав. До того ж, з часу смерті ОСОБА_5 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , це перше повідомлення позивача про таку надуману ним подію.

Вказує, що позивач не надав суду доказів наявності у нього права власності на грошові кошти в розмірі 5000 дол. США, а також не надав суду належних та допустимих доказів передачі відповідачам належних йому грошових коштів. Вважає, що у позові належить відмовити за безпідставністю позовних мимог. Повідомляє суд про судові витрати, які будуть понесені відповідачами у зв"язку із розглядом цієї справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 600 грн. за 1 годину роботи адвоката та інші витрати, пов"язані із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року вищевказану позовну заяву залишено без руху, оскільки подано без додержання вимог, встановлених ст.175, ст.177 ЦПК України, а саме не долучено документ, що підтверджує сплату судового збору.

26 жовтня 2020 року позивачем на виконання ухвали суду подано заяву про відстрочення судового збору.

Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та відстрочено сплату судового збору ОСОБА_1 за подання позовної заяви до ухвалення рішення у справі. Прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання на 08 грудня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подачі відзиву на позов, відповіді, заперечень.

Ухвалою суду від 13 січня 2021 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 15 лютого 2021 року з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні неодноразово було оголошено перерву за клопотанням сторін.

В судовому засіданні 01 червня 2021 року допитана в якості свідка ОСОБА_10 суду показала, що ОСОБА_11 сказала її чоловіку ОСОБА_12 позичити їй грошові кошти в розмірі 5000 доларів США. Кошти він зняв у банку і віддав ОСОБА_13 .. ОСОБА_11 брала кошти щоб переоформити квартиру та обіцяла віддати кошти чоловіку. Це все їй відомо зі слів чоловіка. Вона особисто з ним не ходила і не була присутня при передачі коштів. З позивачем вони одружилися в грудні 2011 року.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Іванюк І.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Курганська О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідка, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належала квартира за адресою АДРЕСА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 08 вересня 2011 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацькою О.В., зареєстровано в реєстрі за №1754, що стверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 21.10.2011 №31748874.

08 вересня 2011 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацькою О.В. посвідчено Довіреність, якою ОСОБА_5 уповноважила громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , представляти її інтереси з питань реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_6 ., замовлення та отримання технічного паспорту та будинкової книги та вказану квартиру, а також з інших питань, що її стосуватимуться в зв"язку з реєстрацією прав власності на зазначене нерухоме майно.

25 жовтня 2011 року між громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_5 на підставі Довіреності від 08 вересня 2011 року (надалі - продавець) та ОСОБА_3 (надалі - покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 . Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Піддубною Л.П., зареєстровано в реєстрі за №2999.

Судом також встановлено, що 02 листопада 2011 року між ОСОБА_3 (надалі - продавець) та громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 (надалі - покупець) було укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Піддубною Л.П., зареєстровано в реєстрі за №3133. Відповідно п.1 Договору, продавець передав, а покупець прийняв у власність квартиру АДРЕСА_6 .

Судом також з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 мала депозитний особовий рахунок у банку АТ "Сбербанк Росії", куди зараховувалися та виплачувались кошти, що стверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №13657431 від 01 липня 2011 року, квитанцією №13657321 від 01 липня 2011 року та платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №19524445 від 08 вересня 2011 року.

Згідно Довідки від 10 листопада 2011 року виданої виконавчим комітетом Молодавської сільської ради Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_1 дійсно проживав в АДРЕСА_7 з ОСОБА_5 з 2006 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Доглядав постійно і поховав за власні кошти. По місцю проживання зареєстровані не були.

За заявою ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення за ст.190 КК України, Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 19.11.2013 було зареєстровано кримінальне провадження №0006371 за ч.1 ст.190 КК України, що підтверджується копіями: заяви ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення за ст.190 КК України від 13.11.2013, витягом з кримінального провадження №0006371 від 20.11.2013, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_1 від 29.11.2013, повідомленням ГУНП в Рівненській області від 07.03.2019 №3581/200/6-2019, протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 16.07.2019.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, підставами звернення до суду конкретної особи має бути наявність в такої особи конкретного права, а також наявність факту порушення, невизнання або оспорювання такого права іншою особою (особами).

Загальні способи захисту цивільних прав встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України.

Згідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов"язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Частиною 1 ст. 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов"язань (кондикційні зобов"язання) породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Обов"язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов"язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Для кондикційних зобов"язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої особи.

Обов"язок доведеності факту набуття та збереження особою майна без достатньої правової підстави покладається на позивача.

Тобто, у даній цивільній справі, позивач повинен у першу чергу довести, що він мав грошові кошти в конкретній сумі, які передав відповідачам та був їх власником, а відповідачі отримали грошові кошти в зазначеній сумі, про яку, стверджує позивач.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов"язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

Проте позивачем не надано взагалі ніяких належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження вказаних фактів (обставин), а відповідно й відповідачі не визнають ці факти (обставини).

Щодо посилань позивача на факт порушення кримінального провадження за його заявою щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 190 КК України, суд зазначає наступне.

У витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0006371 від 20.11.2013 зазначено, що фабула справи полягає у тому, що невстановлена досудовим слідством особа, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом оформлення права власності на квартиру, незаконно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_1 .. При цьому немає жодних вказівок на те, що саме відповідачі вчинили будь-які шахрайські дії щодо ОСОБА_1 ..

Суду не було надано жодних доказів, які б підтверджували факт існування кримінального провадження, де б статус обвинуваченого чи підозрюваного був присвоєний відповідачам, зокрема, вироку суду, який б підтвердив факт вчинення злочину саме відповідачами.

У зв"язку з наведеним вище, суд вважає необгрунтованими доводи позивача, що наданими ним доказами підтверджені дії відповідачів, що потягли за собою виникнення між сторонами спору.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_10 оскільки на переконання суду вона є зацікавленою в результаті розгляду справи.

Таким чином, позивачем не було доведено набуття відповідачами грошових коштів у заявленому розмірі, не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду, а отже позовні вимоги є необґрунтованими.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв"язку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо заяви представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Курганської О.В. про судові витрати на правничу допомогу, суд враховує заяву представника відповідачів та вважає за можливе вирішити дане питання відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, якою встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п"яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування безпідставно набутого майна (коштів) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_8 ; ОСОБА_3 , зареєстрований: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 ; ОСОБА_4 , зареєстрована: АДРЕСА_9 .

Повне судове рішення складене 24 вересня 2021 року.

Суддя -