Справа №1522/8262/12
Провадження №6/522/866/21
УХВАЛА

23 вересня 2021 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України по цивільній справі №1522/8262/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТА НОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.03.2017 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2016 року залишено без змін.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.07.2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено. Встановлено тимчасове обмеження громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього за виконавчим листом №1522/8262/12, виданого Приморським районним судом м.Одеси 18 квітня 2017 року.

10.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики. На підставі рішення суду 18.04.2017 року було видано виконавчий лист та передано для примусового виконання приватному виконавцю ВО Одеської області Парфьонову Г.В. Постановою приватного виконавця від 03.12.2018 року було накладено арешт на майно боржника. В ході примусового виконання рішення суду, коштів для задоволення вимог стягувача за виконавчим листом №1522/8262/12 виявлено не було. При примусовому виконанні рішення встановлено, що за боржником рухомого майна не виявлено. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником зареєстрована 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 . Ухвалою суду від 12.07.2019 року йому, ОСОБА_1 , було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Однак, в подальшому заявник регулярно почав сплачувати грошові кошти в рахунок заборгованості. Постановою приватного виконавця від 07.10.2020 року звернуто стягнення на дохід боржника у розмірі 20%. Відповідно до звітів ТОВ «Одесенерготрейд» з заявника щомісячно, починаючи з листопада 2020 року відраховуються кошти на погашення боргу. Також ним надано доступ до квартири з метою опису, оцінки належної частки у цьому нерухомому майні та подальшої реалізації з прилюдних торгів на СЕТАМ. Заявник вважає, що на теперішній час він не ухиляється від своїх боргових зобов`язань, а усіма діями намагається виконати рішення суду, а тому просить суд скасувати встановлене відносно нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою суду від 17.09.2021 року було призначене судове засідання з приводу розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України на 23.09.2021 року.

У судове засідання призначене на 23.09.2021 року з`явився ОСОБА_1 , вимоги заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України підтримав, просив задовольнити та пояснив, що після його звільнення з попереднього місця роботи, він відразу влаштувався на нову, про що повідомив приватного виконавця та відразу почав сплачувати грошові кошти за виконавчим листом. Вже понад рік з його заробітної плати відраховуються кошти в рахунок погашення боргу та надав доступ до квартири з метою її реалізації. Також зазначив, що йому необхідно виїжджати за межі України з метою збільшення своїх доходів, а тимчасове обмеження позбавляє можливості виїзду за кордон.

У судове засідання з`явився представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. адвокат Гросу В.Є., який не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження, та пояснив, що дійсно на виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів. Розмір боргу є таким, що не може бути погашеним за кілька років. Коли боржник ухилявся від виконання своїх зобов`язань, виконавцем до суду було надано подання про його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке було задоволено судом. Проте, на теперішній час всі необхідні виконавчі дії виконані та з заробітної плати ОСОБА_1 відраховуються грошові кошти у розмірі 20%, платежі регулярні. Також складено 2 Акти про добровільний доступ до приміщення квартири АДРЕСА_2 , та є постанова про опис та арешт майна боржника. Зараз виконуються підготовчі дії щодо звітної оцінки частки квартири, в подальшому будуть виконані дії щодо її реалізації, а саме будуть виставлені на торги, але для цього непотрібна участь боржника. Тобто, боржник не затягує виконання рішення, а навпаки приймає активну участь у погашенні боргу. На теперішній час борг зменшився.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 24.05.2007 року у розмірі 686 492,67 дол. США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 25.05.2007 року у розмірі 91 520,75 дол. США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 грн., витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.03.2017 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики залишено без змін.

05.04.2017 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про видачу копії рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2016 року, копії ухвали апеляційного суду Одеської області від 30.03.2017 року та виконавчих листів на виконання вказаних судових рішень. 18.04.2017 року Приморським районним судом м.Одеси по зазначеній справі було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 24 травня 2007 року у розмірі 686 492,67 долара США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 гривень; суму боргу за договором позики від 25 травня 2007 року у розмірі 91 520,75 доларів США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 гривень; витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень; витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 гривень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2017 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30.03.2017 року залишено без змін.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області знаходиться виконавче провадження АСВП №57831436 з примусового виконання виконавчого листа №1522/8262/12, який видано 18.04.2017 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 24 травня 2007 року у розмірі 686 492,67 долара США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 гривень; суму боргу за договором позики від 25 травня 2007 року у розмірі 91 520,75 доларів США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 гривень; витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень; витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця Парфьонова Г.В. від 03.12.2018 року було накладено арешт на майно боржника.

В ході примусового виконання рішення, коштів, для задоволення вимог стягувача за виконавчим листом №1522/8262/12 виданого 18.04.2017 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми суму боргу за договором позики від 24 травня 2007 року у розмірі 686 492,67 долара США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 гривень; суму боргу за договором позики від 25 травня 2007 року у розмірі 91 520,75 доларів США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 гривень; витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень; витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 гривень, - виявлено не було.

При примусовому виконанні встановлено, що за боржником будь-якого рухомого майна, у тому числі транспортних засобів, належних боржникові, на які можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача, - не виявлено.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником зареєстрована 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від12.07.2019 року встановлено тимчасове обмеження громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього за виконавчим листом №1522/8262/12, виданого Приморським районним судом м.Одеси 18 квітня 2017 року.

Постановою приватного виконавця від 07.10.2020 року звернуто стягнення на дохід боржника у розмірі 20% від заробітної плати.

Відповідно до звітів ТОВ «Одесенерготрейд», наданих приватному виконавцю Парфьонову Г.В., та які долучені до матеріалів справи, з боржника ОСОБА_1 починаючи з листопада 2020 року відраховуються грошові кошти.

Також ОСОБА_1 було надано доступ до квартири АДРЕСА_2 з метою опису, оцінки належної частки у цьому нерухомому майні та подальшої її реалізації, що підтверджується постанову приватного виконавця від 01.09.2021 року про опис майна боржника.

Зазначене також було підтверджено у судовому засіданні представником приватного виконавця ОСОБА_4 адвокатом Гросу В.Є. та який не заперечував проти вимог ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

У зв`язку з зазначеним, 10.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПУ України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Між тим, згідно до ч.5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну" громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

Відповідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним поданням є посилання виконавця саме на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу у добровільному порядку (самостійне невиконання боржником зобов`язання протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження).

Проте, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 на теперішній час добровільно виконує рішення суду від 20.10.2016 року за виконавчим листом №1522/8262/12 щодо стягнення з нього грошових коштів на користь ОСОБА_2 . Від своїх зобов`язань щодо погашення боргу не ухиляється, що також не заперечувалось у судовому засіданні представником приватного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, а також, що тимчасово обмеження у праві виїзду за межі України, вжите ухвалою Приморського районного суду м.Одеси, було пов`язане з виконанням рішення суду, тому підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відпала потреба в обмеженні виїзду, яким порушуються його права та законні інтереси, отже, суд вважає за необхідне скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , накладене ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.07.2019 року по справі №1522/8262/12.

Вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України регулюється ст.441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження та здійснюється на стадії виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Отже, в відповідності з нормами процесуального права у суду є всі підстави для задоволення заяви про скасування обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 3, ч.2 ст.5, 4-10, 11-13, 18, 19, 23, 42, 43, 48, 49, 76-81, 89, 247, 258-260, 354, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за участю представника приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_4 адвоката Гросу Владислава Євгеновича - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,паспорт громадянина України НОМЕР_2 виданий Приморським РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яке встановлене ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12 липня 2019 року шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього за виконавчим листом №1522/8262/12, виданого Приморським районним судом м.Одеси 18 квітня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 24 травня 2007 року у розмірі 686 492,67 долара США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 гривень; суму боргу за договором позики від 25 травня 2007 року у розмірі 91 520,75 доларів США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 гривень; витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень; витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 гривень.

Копію ухвали направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України (м.Київ, вул.Володимирська, 20) - для виконання, Приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Георгію Володимировичу - до відома.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 23.09.2021 року.

Суддя: Домусчі Л.В.