Справа № 596/1123/19
Провадження № 22-ц/4808/1248/21
Провадження №22-ц/4808/1246/21
Головуючий у 1 інстанції Шишко О.А.
Суддя-доповідач Фединяк
У Х В А Л А

17 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

доповідача: Фединяка В. Д.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року та рішення Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Рішенням Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року задоволено позов ОСОБА_2 . Стягнуто на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20 жовтня 2018 року в розмірі 50 000,00 доларів США, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2 424,65 доларів США, а всього 52 424,65 доларів США. Також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 9 605,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з ухвалою та рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та рішення суду, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу та рішення Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків апеляційної скарги та сплати 14 407, 50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

25 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав клопотання про зменшення сплати судового збору, посилаючись на важкий майновий стан. Просив сприяти реалізації його права на доступ до правосуддя.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги до 10 вересня 2021 року.

06 вересня 2021 року ОСОБА_1 повторно подав клопотання про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги до суми 6500 грн, тобто 5 % його річного доходу та відстрочити сплату вказаної суми судового збору до моменту ухвалення судового рішення .

У статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вказана засада забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року.

Відповідно до ч. 3 ст. З ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

У п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати" судам роз`яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами сторін, з другого боку.

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Отже, вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд повинен врахувати особу заявника, характер спору, питання, яке вирішується в суді, а також забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору, та інтересами заявника на судовий захист.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та за наявності клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану або статусу за своїм внутрішнім переконанням.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору в зв`язку з тим, що особа має незадовільний майновий стан повинно бути належним чином оформлене, містити доводи та підтверджуватися доказами того, що майновий стан особи перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача на час вчинення окремої процесуальної дії.

Всупереч вищевикладеному, посилаючись на незадовільний майновий стан, як на підставу звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 додано відомості з державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2021 року, як дохід, виплаченій самозайнятій особі. Разом з тим подані докази не містять відомості про незадовільний майновий стан заявника. Будь-яких інших доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, що є підставою для звільнення від сплати судового збору, заявником надано не було (про те, який реальний дохід він отримує, наявність заробітної плати, стипендії, пенсії, виплат, прибутку тощо, яке рухоме та нерухоме майно перебуває у його власності та інше)

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру до 6 500 грн та відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення за апеляційною скаргою.

Станом на 10 вересня 2021 року вимоги ухвали апеляційного суду про усунення недоліків апеляційної скарги не виконано та не сплачено судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п.6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справа зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк.

Згідно положень ч. 3 ст. 185, ст. 357 ЦПК України у разі невиконання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги в установлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (case of KREUZ v. POLAND), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Це пов`язано з тим, що, на думку Європейського суду з прав людини, судовий збір є таким обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів (case of «Shishkov v. Russia»).

Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року та рішення Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року слід вважати неподаною та повернути апелянту, оскільки зазначена скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Роз`яснити, що згідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.185, 357 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зменшення розміру та відстрочення сплати судового збору за апеляційною скаргою до ухвалення судового рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року та рішення Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: В.Д. Фединяк

О.В.Пнівчук

В.А.Девляшевський