ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5475/20
Провадження № 2/210/344/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" вересня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Настич А. О., Заболотної А.В., Котенко А. В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2019 р. близько 17 год. 45 хв. по вул. Криворіжсталі, поблизу буд.3, в м. Кривий Ріг відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій трамвай Татра ТЗ Модернізований, номер вагону 044, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок даної ДТП ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла того ж дня в 2-ій міській лікарні м. Кривого Рогу.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру до судових розслідувань за № 0000939 від 04.05.2019 року по факту цієї дорожньо-транспортної пригоди закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія трамвая складу кримінального правопорушення, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 30.09.2019 року.

Внаслідок смерті ОСОБА_7 було заподіяно моральну шкоду її матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ОСОБА_7 залишилося троє дітей, яким також заподіяно моральну шкоду у зв`язку зі смертю матері, а саме.

Визначаючи розмір моральної шкоди ОСОБА_1 , виходить з тих міркувань, що втратила доньку. Така втрата заподіяла моральну шкоду, призвела до душевних хвилювань, переживань, почуття суму та усвідомлення того, що доньку вже не повернути, У ОСОБА_1 більше не буде можливості поговорити з донькою, обійняти, провести разом з нею сімейні свята. Після смерті дочки життя ОСОБА_1 дуже змінилось, вона стала опікуном та піклувальником трьох дітей своєї доньки ОСОБА_7 .. Хоч ОСОБА_1 і є пенсіонером за віком, проте працює в ТОВ Виробничо-комерційна фірма Агротехкомплект на посаді прибиральниці магазину Шанс+ для того, щоб забезпечити дітей всім необхідним. Велика відповідальність лягла на її плечі, оскільки вона займається вихованням своїх онуків, стала для них єдиною опорою та підтримкою.

Неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як старший син, усвідомив, що має турбуватися про своїх менших братів - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Після втрати мами він вмить став дорослим та самостійним. Як вбачається з характеристики зі школи за №751 від 04.09.2020 року, він навчався у Криворізькій загальноосвітній школі Ї-Ш ст. №66. Після трагедії, що сталася з матір`ю, ОСОБА_11 став замкнутим, нервовим, при розмові часто плакав. Ця трагедія сталась перед випускними іспитами та негативно вплинула на їх здачу, тому що дитина була морально подавлена, схвильована, до того ж стурбована не приємними хлопотами щодо опікунства. До смерті мами ОСОБА_11 був дружнім у спілкуванні, брав активну участь у шкільних заходах. Окрім того, ОСОБА_8 проживав в неповній сім`ї, батько не цікавився його шкільним життям та успіхами.

Трагедія вплинула на психічний та емоційний стан малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який навчається в 9 класі Криворізької загальноосвітньої школи І-Ш ст. №66. Він став розгубленим, неврівноваженим, міг агресивно відреагувати на зауваження, хоч раніше такого не було. Оскільки трагедія сталася наприкінці навчального року, ОСОБА_9 закінчив школу з нижчими балами, ніж очікувалися. Родинні суперечки щодо опікунства теж негативно вплинули на емоційний стан ОСОБА_9 . Такі обставини підтверджуються характеристикою зі школи за № 749 від 04.09.2020 року (копія додається, оригінал знаходиться у позивача). Смерть мами спричинила ОСОБА_9 душевні страждання, переживання, біль і розпач. ОСОБА_12 втратив найріднішу людину, яка заміняла йому й батька, з яким він не проживав. Тепер ОСОБА_9 опікується бабуся.

Як вбачається з шкільної характеристики ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 навчається у 3 класі. Вихованням ОСОБА_10 займалась мама ОСОБА_13 , яка відповідально ставилась до батьківських обов`язків. Систематично відвідувала школу, забезпечувала дітей усім необхідним для навчання і розвитку. Про трагедію, яка сталася з матір`ю ОСОБА_10 не повідомили аби не травмувати дитину, щоб він спокійно закінчив навчальний рік. Постійні запитання хлопця про матір змусили рідних розповісти правду. Це дуже вплинуло на його психолого-емоційний стан: він став часто плакати, відсторонюватися від інших, перестав іти на контакт з друзями. При виконанні завдань з читання та письма, коли траплятися речення і тексти про маму, ОСОБА_10 почав нервуватися і навіть плакати. Смерть матері однозначно негативно вплинула на психічний стан дитини. На даних час вихованням хлопчика опікується бабуся.

Денис у ранньому віці втратив маму, це назавжди залишиться слід у його формуванні як особистості, оскільки повноцінної сім`ї він так і не мав.

З огляду на наведені вище обставини, сторона позивача вважає, що справедливим та розумним буде відшкодування по 300000 гривень моральної шкоди кожному.

В судовому засіданні, сторона позивача підтримала позовні вимоги, просили задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки вважав розмір морального відшкодування необґрунтованим.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд доходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, письмовими матеріалами справи встановлено, що 24.05.2019 р. близько 17 год. 45 хв. по вул. Криворіжсталі, поблизу буд. 3, в м.Кривий Ріг відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій трамвай Татра ТЗ Модернізований, номер вагону 044, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок даної ДТП ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла того ж дня в 2-ій міській лікарні м. Кривого Рогу, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9).

Згідно постанови від 30.09.2019 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру до судових розслідувань за № 0000939 від 04.05.2019 року по факту цієї дорожньо-транспортної пригоди закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія трамвая складу кримінального правопорушення (а.с. 10).

Окрім того, судом було витребувано матеріали кримінальне провадження № 0000939 від 04.05.2019 та досліджені в судовому засіданні.

Також, письмовими матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_14 (13, 14), а ОСОБА_7 в свою чергу матір`ю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 15, 17, 20).

ОСОБА_1 призначена піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_15 (а.с. 16), ОСОБА_5 (а.с. 19), опікуном над малолітнім ОСОБА_6 (а.с. 22).

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до приписів ст. 1 ЗУ «Про міський електричний транспорт» міський електричний транспорт - складова частина єдиної транспортної системи, призначена для перевезення громадян трамваями, тролейбусами, поїздами метрополітену на маршрутах (лініях) відповідно до вимог життєзабезпечення населених пунктів. Об`єкти міського електричного транспорту - рухомий склад, контактні мережі, тягові підстанції, колії трамвайні та метрополітену, а також споруди, призначені для забезпечення надання транспортних послуг

За приписами статті 15 вказаного Закону, до складу міського електричного транспорту входять підприємства, що надають транспортні послуги, об`єкти міського електричного транспорту, системи електропостачання та зв`язку, будівлі та службові приміщення..

Правило відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки сформульоване у частині другій статті 1187 ЦК України. Суб`єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов`язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду. Крім того, дана норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки.

Отже, підприємства, які здійснюють діяльність з надання послуг із перевезення електротранспортом та утримують відповідні об`єкти міського електротранспорту є володільцями джерела підвищеної небезпеки, внаслідок дії яких (джерел підвищеної небезпеки) може бути завдана шкода майну фізичної або юридичної особи.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право; договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до п.п. 1.10 розділу 1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Оскільки, трамвай є транспортним засобом, то діяльність, пов`язана з його використанням, зберіганням або утриманням, в тому числі його керуванням, є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди, про що наголошено в п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Висновки щодо безвинної відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки викладені у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року

Так, шкоду було заподіяно внаслідок дії трамвая Татра ТЗ модернізований під керуванням ОСОБА_16 , який працював водієм в КП Швидкісний трамвай та виконував свої трудові обов`язки. Трамвай Татра ТЗ модернізований закріплений за КП Швидкісний трамвай на праві господарського відання (а.с. 30).

На особу, яка перебуває в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно.

Особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку із виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження №14-497цс18).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України зробленого на підставі розгляду справи № 6-108цс13 від 6 листопада 2013 року визначено, що виходячи з аналізу норм ст.ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналіз зазначених вище норм свідчить про те, що саме володілець джерела підвищеної небезпеки, а саме КП «Швидкісний трамвай» несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини в її заподіянні. Перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність по використанню яких є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частинами 1,2 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідачем не надано будь-яких доказів в підтвердження звільнення його від відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 23 Закону України № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Враховуючи характер отриманих позивачем переживань, виходячи з засади розумності та справедливості, суд вбачає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачів 200 000,00 грн. моральної шкоди.

З огляду на викладені вище, вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Швидкісний трамвай», ІНН 30950099, на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , 200 000 (двісті тисяч) моральної шкоди, заподіяної смертю дочки ОСОБА_7 .

Стягнути з Комунального підприємства «Швидкісний трамвай», ІНН 30950099, на користь ОСОБА_4 , ІНН НОМЕР_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , 200 000 (двісті тисяч) моральної шкоди, заподіяної смертю матері ОСОБА_7 .

Стягнути з Комунального підприємства «Швидкісний трамвай», ІНН 30950099, на користь ОСОБА_5 , ІНН НОМЕР_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , 200 000 (двісті тисяч) моральної шкоди, заподіяної смертю матері ОСОБА_7 .

Стягнути з Комунального підприємства «Швидкісний трамвай», ІНН 30950099, на користь ОСОБА_17 , ІНН НОМЕР_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , 200 000 (двісті тисяч) моральної шкоди, заподіяної смертю матері ОСОБА_7 .

Стягнути з Комунального підприємства «Швидкісний трамвай», ІНН 30950099, на користь держави судовий збір в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано суддею 24.09.2021 року.

Суддя: В. Є. Сільченко