Справа № 219/5030/21
Провадження № 2/219/2200/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Худіної О.О. за участю секретаря Курилової А.О. без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом адвоката Гавриш Ірини Іванівни , діючої в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Миронівська селищна рада про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

адвокат Гавриш Ірина Іванівна , яка діє в інтересах позивача, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Миронівська селищна рада, про визнання права власності за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на Ѕ частину одноповерхового житлового будинку, зазначеному на плані літ. А1аа1а2, загальною площею 64,6 кв.м. жилою площею 32 кв.м., розташованого на земельній ділянці розміром 727 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня-Б,б1, погріб-б, сарай-В,вбиральня-Г,сарай-Д, гараж-Е, має огорожу, водопровід, замощення та на Ѕ частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, позивач ОСОБА_1 є власником Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/2 частини будинку була його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності їй належало на підставі свідоцтва про право власності від 25.03.1989 р., реєстровий номер №709. За їх спільною заявою було оформлено право власності на Ѕ частину спільного майна подружжя. Право власності на будинок за ним та дружиною було зареєстровано у рівних долях у Єнакіївському бюро технічної інвентаризації, та внесено в книгу №3 за реєстровим номером 495.Будинок знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,0727га . Право власності на земельну ділянку закріплено рішенням Миронівської селищної ради від 14.11.1997р. за позивачем,- ОСОБА_1 та за ОСОБА_3 за кожним по Ѕ частині.Право на Ѕ частину будинку та земельної ділянки його дружина ОСОБА_3 заповідала їх доньці ОСОБА_2 . Заповіт посвідчено виконавчим комітетом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької обл.26.08.2004 р.Їх донька ОСОБА_2 відповідачка по даній справі, спадщину не прийняла, до нотаріусу у встановлений законом строк не зверталася,на час смерті матері у будинку не проживала, та не була зареєстрована за адресою знаходження будинку. Цей факт підтверджується довідкою Миронівської селищної ради від 15.09.2020р.Він прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки був зареєстрований та проживав разом з нею у будинку АДРЕСА_1 , та звернувся у встановлений законом строк до нотаріусу с заявою про прийняття спадщини.Відповідачка ОСОБА_2 , не претендує на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , що підтверджено її заявою від06.08.2020р.Однак, оформити спадщину у встановленому законом порядку, через нотаріальну контору, він не маю можливості, оскільки документи щодо прийняття спадщини були подані до Дебальцівської державної нотаріальної контори. Це підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 62232685 від 28.10.2020р. Згідно даних Спадкового реєстру заведена спадкова справа № .02.2010р. Дебальцівською державною нотаріальною конторою. Архів Дебальцівської державної нотаріальної контори втрачений в результаті АТО. Окрім, зазначених вище обставин, є ще одна перешкода для оформлення спадщині позасудовим шляхом, - помилка в правовстановлюючому документі на ім`я померлої дружини. Так, свідоцтвом про право власності, що видане на ім`я ОСОБА_3 25.03.1989р. державним нотаріусом Дебальцівської державної нотаріальної контори, закріплено право власності ОСОБА_3 на Ѕ частину будинку, як на право в спільному майні подружжя на підставі спільної заяви від нього, та дружини. Однак, в тексті помилково зазначено номер будинку 64 ( шістдесят чотири), хоча фактично йому належав увесь будинок АДРЕСА_1 , та він був згоден виділити частину зі спільного майна подружжя ,- саме будинку АДРЕСА_1 , який було зроблено в Єнакіївському БТІ 28.03.1989, та штамп якого міститься на бланку свідоцтва про право на власності на Ѕ частину будинку, зазначено вірний номер - 63 ( шістдесят три). Витребувати документи з нотаріальної контори на підтвердження описки, немає можливості, в зв`язку з проведенням АТО. Підтвердженням належності померлій ОСОБА_3 на праві власності 1/2 частини будинку саме за № 63 слугує рішення Миронівської селищної Ради від 14.11.1997 р. про передання гр.-ці ОСОБА_3 на праві власності на земельну ділянку розміром 0.0727 га за адресою: АДРЕСА_1 - на Ѕ частину ділянки. Таке саме рішення від 14.11.1997 року винесено Миронівською селищною Радою про передання права власності на Ѕ частину земельної ділянки розміром 0.0727 га за адресою: АДРЕСА_1 позивачу, ОСОБА_1 .Вирішити питання іншим шляхом неможливо, тому позивач змушений звернутись до суду. З часу коли померла його дружина, з 2009 року, усім будинком користуюся тільки позивач, проживає та зареєстрований в ньому також лише позивач один, про що свідчать записи у домовій книжці.Інших спадкоємців за заповітом, крім відповідачки, та спадкоємців, що прийняли спадщину, не має.До теперішнього часу Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 , залишається не зареєстрованою відповідно до ДРРП. Вартість Ѕ частини складає 31 200 грн. Оцінка майна проведена СРД ФОП ОСОБА_4 висновок складений 21.04.2021 року.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1.07.2021 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.08.2021 року підготовче засідання закрито та призначений судовий розгляд.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримають.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з позовними вимогами згодна.

У судове засідання представник Миронівської селищної ради не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку із неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, дійшов до такого висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 народився в 1929 році (а.с.33-34).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 померла ОСОБА_3 , дружина позивача, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.7,11).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_5 державний нотаріус засвідчила що, на підставі спільної заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають по Ѕ частки на будинок АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно рішення виконавчого комітету Миронівської селищної ради від 14.1.1997 року, ОСОБА_3 , було надано право індивідуального будівництва на Ѕ земельній ділянці за адресою в АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно рішення виконавчого комітету Миронівської селищної ради від 14.11.1997 року, ОСОБА_1 , було надано право індивідуального будівництва на Ѕ земельній ділянці за адресою в АДРЕСА_1 (а.с.15).

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 одружився з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_8 »(а.с.17).

Відповідно до договору надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 23.03.1965 року ОСОБА_1 була відведена земельна ділянка загальною площею 700 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12-13) .

Згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Миронівської селищної ради, зокрема ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно мешкав спільно з дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 в будинку АДРЕСА_1 (а.с.20).

В матеріалах справи мається довідка технічна характеристика № 721 від 25.09.2020 року видана на ім`я заявника ОСОБА_1 (а.с.21).

Відповідно до висновку про вартість житлового будинку, загальною площею 64,6 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ринкова вартість 62400,00 грн(а.с.27).

Відповідно до заповіту від 26.08.2004 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідала майно своїй доньці ОСОБА_2 , 1959 року народження (а.с.18).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 до приватного нотаріуса С.В.Джулай зазаначила, що на спадщину не претендує та звертатись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини та для розділу спадкового майна не буде (а.с.19).

Відповідну до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до нотаріуса, але у зв`язку з проведенням АТО, на теперішній час отримати свідоцтво не має можливості та неможливо в інший ніж судовий спосіб оформити право власності на спадкове майно, тому, суд дійшов висновку про визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок за адресою в АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 4 6, 7, 8, 10, 12, 19, 42, 76, 141, 258, 265 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1268, ЦК України, суд

вирішив:

позовні вимоги адвоката Гавриш Ірини Іванівни , діючої в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Миронівська селищна рада про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на Ѕ частину одноповерхового житлового будинку, зазначеному на плані літ. А1аа1а2, загальною площею 64,6 кв.м. жилою площею 32 кв.м., розташованого на земельній ділянці розміром 727 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня-Б,б1, погріб-б, сарай-В,вбиральня-Г,сарай-Д, гараж-Е, огорожу, водопровід, замощення та на Ѕ частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О. Худіна

17.09.2021