Справа № 127/921/20
Провадження № 22-ц/801/1903/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 рокуСправа № 127/921/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Сала Т. Б.,

за участі секретаря судового засідання Лучицького А. О., особи, яка подала апеляційну скаргу, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Никитюка О. І., відповідачки ОСОБА_2 , її представника адвоката Гавриш С. І., роз-глянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спро-щеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення безпідставно набутих коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , його представ-ника адвоката Никитюка Олександра Івановича на рішення Вінницького місь-кого суду Вінницької області від 09 липня 2021 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Вінниці за головуванням судді Бойка В. М., повний текст якого скла-дений 15 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2001 року. З вересня 2017 року позивачу встановлена 1-ша «А» група інвалідності внаслідок захво-рювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Через захворювання позивачу була призначена одноразова грошова допомога у розмірі 400-кратного прожит-кового мінімуму для працездатних осіб, що становила 640 000,00 гривень, яку він вважає своєю особистою приватною власністю. Для отримання цієї однора-зової допомоги 26 жовтня 2017 року на ім`я відповідачки ОСОБА_1 бу-ла видана нотаріально посвідчена довіреність, цими коштами вона розпоряди-лася на свій розсуд, позивачу вони не надавалися, на його лікування чи реабі-літацію не витрачалися, але він в силу свого захворювання потребує постійного догляду, посиленого спеціалізованого лікування для відновлення можливості рухатися та говорити. Для цього необхідно залучати спеціалістів-фізіотерапев-тів, масажистів, логопедів, інших фахівців. З кінця березня на початку квітня 2018 року відповідачка перевезла чоловіка до його матері у Могилів-Подільсь-кий район Вінницької області, де догляд за ним здійснює мати ОСОБА_3 . За позовом ОСОБА_2 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2019 року шлюб між сторонами у справі розірваний. По-зивач вважає, що з 01 квітня 2018 року ОСОБА_2 повинна була поверну-ти йому усі отримані нею належні йому кошти в сумі 640 000,00 гривень, однак вона безпідставно ними заволоділа, через що він звернувся у суд та просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь безпідставно набуті кошти у за-значеній сумі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 09 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Никитюк О. І. оскаржують його в апеляційному порядку, просять дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Особи, які подали апеляційну скаргу, вважа-ють судове рішення ухваленим за невідповідності висновків, викладених у ньому, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, непра-вильним застосуванням норм матеріального права.

Визначеним законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 09 серпня 2021 року правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_4 не скористалася.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представника позивача адвоката Никитюка О. І., заперечення на скаргу відпові-дачки ОСОБА_2 , її представника адвоката Гавриш С. І., дослідивши ма-теріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, переві-ривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, суд першої інстанції, керуючись нормами статей 57, 60, 61 Сімейного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соці-альний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі ( смерті ), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на нав-чальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, дійшов висновку, що спірні кошти одноразової грошової допомоги за своєю правовою природою та призначенням у розумінні частини другої статті 61 СК України не відносяться до об`єктів права спільної сумісної власності, а є особистою приватною власністю ОСОБА_1 . Разом з тим, вимагаючи стягнення коштів одноразової грошової допомоги з колиш-ньої дружини, ОСОБА_1 обґрунтував власний позов нормами статті 1212 ЦК України. При цьому вказані кошти в сумі 640000,00 гривень виплачені відповідачці по касовому ордеру від 13 грудня 2017 року № 312 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26 жовтня 2017 року НМА 126698, дійсної та не оспорюваної на час її використання ОСОБА_2 , та й на да-ний час, через що суд не знайшов підстав для визнання набуття нею коштів без правових на те підстав, виникнення у відповідачки позадоговірного зобов-язання з повернення вказаного майна.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції від 09 липня 2021 року, пред-ставник позивача адвокат Никитюк О. І. вказує на взаємовиключні висновки су-ду з приводу належної ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 640 000,00 гривень на праві особистої приватної власності та відсутності доказ-ів у справі про належність вказаних коштів позивачу на праві особистої приват-ної власності і не заявлення позовної вимоги про визнання за ним права особис-тої приватної власності на ці кошти.

Дійсно, зазначене адвокатом у рішенні суду протиріччя викладених виснов-ків у вказаній частині має місце. Проте нелогічність окремої частини оскаржу-ваного рішення суду по своїй суті не є визначальною, такою, що впливає на за-конність, об`єктивність вирішення цього цивільного спору по суті заявлених позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду цілком і безумовно визнає правильним висновок суду першої інстанції щодо права особистої приватної власності ОСОБА_5 на одноразову грошову допомогу у сумі 640 000,00 гривень, яка за природою правового походження дійсно є видом соціального захисту військо-вослужбовця. Розпоряджаючись цими власними коштами, позивач 26 жовтня 2017 року видав нотаріально посвідчену довіреність своїй на той час дружині ОСОБА_2 , якою, зокрема, уповноважив її реєструвати право власності, отримувати, набувати належне йому майно, грошові кошти, соціальні допомо-ги, цінні папери, включаючи грошові суми, страхові відшкодування, пенсійні та соціальні виплати, користуватися та розпоряджатися належними йому рахунка-ми, коштами та цінними паперами, укладати всі дозволені законом правочини цивільно-правового характеру. За таких фактичних обставин неможливо пого-дитися з доводами позивача та його представника про набуття ОСОБА_2 згідно статті 1212 ЦК України цього майна ( предмета спору ) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), через що вона, на думку сторо-ни позивача, зобов`язана повернути кошти.

Доводи апеляційної скарги стосовно витрачання відповідачкою коштів од-норазової грошової допомоги ОСОБА_1 не в його інтересах, отримання показань свідків зі сторони відповідачки у порушення приписів цивільного про-цесуального законодавства не слугують підставою для задоволення вимог скар-ги, оскільки через висновок суду про недоведеність безпідставності набуття їх відповідачкою такі мотиви скарги є неспроможними.

Вказуючи на неправильне застосування судом першої інстанції норм матері-ального права, скаржники стверджують, що видана відповідачці довіреність стала підставою лише для отримання коштів з каси за місцем служби позивача. Таке твердження спростовується змістом самої довіреності, копія якої міс-титься у справі.

Правові висновки Верховного Судум щодо обов`язку судів надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час роз-гляду справи, визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирі-шення спору, є підставою, як зазначила у скарзі сторона позивача, можливості застосування судом при прийнятті рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, без зміни предмета позову та обраного позивачем способу захисту.

Наполягаючи на необхідності та обов`язку суду застосувати у вирішенні цієї справи на доведення вимог позивача інші правові норми, які б слугували задо-воленню позову, є помилковим розумінням викладених у скарзі правових пози-цій, адже, як зазначили позивачі, суд має виходити з наявних правовідносин та обраного позивачем способу захисту. Як наслідок потрібно мати на увазі, що обрання стороною у справі певного способу захисту вимагає від них наведення узгоджених, об`єктивних доводів та доказів, адже згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, апеляційний суд вважає доцільним підкреслити, що для вирішення вимоги про стягнення коштів як використаних не за їх призначенням чи навпаки обом сторонам належить об-ґрунтувати свої позиції доводами і доказами про визначений сторонами у спра-ві порядок використання одноразової грошової допомоги, неналежне викорис-тання цих коштів або використання їх за певним цільовим призначенням.

Згідно положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перегля-дає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє за-конність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції ( яким є також ухвала суду ) в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учас-ник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлу-мачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладаєть-ся на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Судові витрати, повя-зані з розглядом справи, до яких належать й витрати, понесені на оплату профе-сійної правничої допомоги, покладаються у разі часткового задоволення вимог - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо суд апеля-ційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , його представника адвоката Никитюка Олександра Івановича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

Т. Б. Сало