печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 рокуПечерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі - Ємець Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Печерського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Кириленко Дар`ї Михайлівни про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №44930522 від 21.03.2017, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку статті 450 ЦПК України, згідно вимог якої заявник просить:

1. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державного виконавця Печерського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Кириленко Дар`ї Михайлівни у виконавчому провадженні № 44930522.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Кириленко Дар`ї Михайлівни про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 44930522 від 21.03.2017.

Одночасно ОСОБА_1 просить суд поновити строк на оскарження постанови державного виконавця від 21.03.2017, оскільки вказана постанова стягувачем не отримувалася.

Мотивуючи подану скаргу заявник вказує, що постанову державного виконавця Печерського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Кириленко Дар`ї Михайлівни про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 44930522 від 21.03.2017 вважає не законною так як висновки виконавця щодо наявності підстав для повернення виконавчого листа стягувачу без виконання є передчасними, оскільки державним виконавцем невжиті всі заходи та невчинені всі можливі дії для розшуку, виявлення коштів та майна боржника на яке можна звернути стягнення, та інших активів боржника з метою виконання судового рішення, у зв`язку з чим постанова виконавця Печерського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Кириленко Дар`ї Михайлівни про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 44930522 від 21.03.2017, що і послугувало підставою для звернення до суду.

Скаржник вважає, що вказана постанова порушує права скаржника, а відтак вона підлягає скасуванню.

Представник стягувача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Просив вимоги скарги задовольнити.

Боржник у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Матеріали виконавчого провадження були надані суду.

Суд, вивчивши подану скаргу, дослідивши матеріали справи та виконаного провадження, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Конституційними нормами, а саме положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язковість рішень суду як засада судочинства конкретизується у процесуальному законодавстві і пов`язується з набранням рішеннями законної сили.

Положеннями статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковий характер судового рішення, яке ухвалюється іменем України, підкреслює авторитет судової влади, оскільки жодне рішення інших органів не може прийматись іменем України. Вимога про ухвалення судових рішень іменем України випливає з теорії поділу влади, згідно з якою судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і, відповідно, їх виконання має бути гарантовано державою. Саме тому обов`язковість судових рішень забезпечується державою.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012).

Так, судовим розглядом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2014 у справі № 757/25098/13-ц частково задоволено позов ОСОБА_1 (надалі - Позивач, Стягувач) до ОСОБА_2 (надалі - Відповідач, Боржник) про стягнення суми позики, 3% річних та інфляційних витрат, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти: за договорами позики, укладеними в національній валюті в розмірі 472 000 грн., інфляційні втрати в розмірі 18 718 грн., 3% річних у розмірі 63 993 грн. 90 коп.; за договорами позики, укладеними в іноземній валюті у розмірі 166 550 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 23 січня 2014 року еквівалентно 1 331 234 грн. 15 коп. та 3% річних у розмірі 13 149,34 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 23 січня 2014 року еквівалентно 105 102 грн. 67 коп. Крім того, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 441 грн.

На виконання вказаного судового рішення, Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист від 20.03.2014.

Постановою Старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Білоуса Олександра Олександровича від 02.10.2014 відкрито виконавче провадження № 44930522 за виконавчим листом № 757/25098/13-ц, виданим 20.03.2014.

У цей же день в межах ВП № 44930522 Державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.10.2014.

На запит Державного виконавця Управлінням державної автомобільної інспекції ВРЕВ-6 надано довідку від 29.02.2016 № 31/26, в якій зазначається, що за Боржником зареєстровано транспортний засіб: SKODA OCTAVIA, 1998 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2

На підставі вказаної довідки Державним виконавцем прийнято постанову від 25.03.2016 про оголошення вказаний транспортний засіб було у розшук.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Кириленко Дар`ї Михайлівни повернуто виконавчий документ стягувачу у виконавчому провадженні № 44930522 від 21.03.2017.

Згідно ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 6, відповідно до статті 385 ЦПК (нині ст. 449 ЦПК України) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК (нині ст. 449 ЦПК України).

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

03.03.2021 Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ) на запит суду по справі757/25098/13-ц щодо надання копій матеріалів виконавчого провадження № 44930522 за результатами розгляду якого повідомлено, що згідно даних АСВП на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 44930522 з примусового виконання виконавчого листа Печорського районного суду міста Киева № 757/25098/13-ц від 20.03.2014 стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 1994489,72 грн.

21.07.2017 державним виконавцем Кириленко Д.М. виконавче провадження завершено на підставі П.2 ст.37 (відсутність у боржника майна).

Відібрати пояснення у державного виконавця Кириленко Д.М. щодо закінчення виконавчого провадження № 44930522 не виявляється можливим, у зв`язку з її звільненням.

Станом на 03.03.2021 матеріали виконавчого провадження № 44930522 знищені за закінченням строку зберігання, відповідно до Наказу Мінюста № 1829/5 від 07.06.2017 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями». Термін зберігання завершених виконавчих проваджень складає 3 роки.

Так, ОСОБА_1 , в обґрунтування клопотання про поновлення строку на звернення до суду з даною скаргою, вказує, що відповідно до постанови від 21.07.2017, прийнятої державним виконавцем Кириленко Дар`єю Михайлівною виконавчий документ повернутий стягувачу. В той же час стягувач не отримував ні оригіналів виконавчого листа, ні копії постанови про закінчення виконавчого провадження, що в сукупності вказує на наявність обставин для поновлення строку, проте доказів які б переконливо про це свідчили суду надано не було.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Наряду з вказаним, з метою поновлення пропущених строків на звернення до суду з даною скаргою подав заяву про поновлення строків, проте належних доказів, які б могли свідчити про поважні причини пропуску до матеріалів не долучено та в заяві не зазначено, враховуючи, що оскаржувану постанову було постановлено у 21.07.2017 році, тоді як зі скаргою до суду ОСОБА_1 звернувся 21.10.2020, тобто більше ніж три роки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що сторона, яка задіяна в ході виконавчого провадження, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись ходом провадження, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, з метою не допустити провадження у безладний рух.

Посилання скаржника на те, що у вересні 2020 року боржник був помічений під час керування ТЗ: MAZDA 3, 2008 року випуску, VIN-код ТЗ НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , не може бути обставиною для поновлення строку та підставою для скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Таким чином, сторони виконавчого провадження мають право в будь-який момент знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, за адресою в мережі Інтернет https://trade.informjust.ua/, із зазначенням ідентифікатору для доступу.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Суд в даному випадку застосовує аналогію права на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, де передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що скаржник є стягувачем по даному виконавчому провадженні, який зацікавлений в виконанні рішенні, тому суд не вважає за можливе визнати причини пропуску строку для звернення із скаргою на рішення державного виконавця поважними.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-3, 5, 9, 13, 15, 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення із скаргою на рішення державного виконавця відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Печерського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Кириленко Дар`ї Михайлівни про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №44930522 від 21.03.2017 - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст судового рішення буде складено 05 квітня 2021 року.

Суддя Т.Г. Ільєва