справа № 462/5369/21
УХВАЛА

13 вересня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г.М., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію відповідно до ст. 4, 10, 19, 160-164 ЦПК України,

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із заявою, у якій просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь 1446,24 грн та судові витрати.

Згідно відомостей, наданих відділом адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області від 01.09.2021 за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.

Встановити факт проживання та підтвердження такого достовірними доказами чи зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника ОСОБА_2 неможливо, однак ТзОВ "Львівенергозбут" звернувся про стягнення боргу не лише з ОСОБА_3 , а й з ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України передбачено, що якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявлені ТзОВ «Львівенергозбут» між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий.

ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного та ст.ст. 164, 165, ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Г.М. Пилип`юк