Провадження № 2/127/3389/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Поляруш І.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просила стягнути на свою користь з ОСОБА_4 щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу щомісячно, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 04.08.2021 до досягнення дитиною повноліття. Мотивувала тим, що сторони являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні матері. Відповідач не виконує свій обов`язок з утримання сина, що являється підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 05.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів проживання дитини з нею. Також представник зазначила, що дитина з ОСОБА_4 не проживає.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (на 5 а.с.).

Сторони з 20.07.2008 перебувають у шлюбі (на 4 а.с.).

Оскільки сторона відповідача визнала, що дитина з батьком не проживає, суд презумує, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю, що також підтверджується поясненнями представника позивача.

У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, далі - СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначаючись щодо розміру аліментів на утримання дитини враховуючи, обставини передбачені ст. 182 СК України, а також звичайні потреби дитини, рівність обов`язку батьків в утриманні свого сина, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 в розпорядження ОСОБА_3 щомісячно аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.08.2021 до досягнення дитиною повноліття.

Суд наголошує, що мінімальний рекомендований розмір аліментів становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та може бути призначений за умови достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Натомість позивачем не надано доказів на підтвердження достатності такого заробітку у відповідача та змогу сплачувати ним аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 908 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 79, 81, 89, 141, 206, 244, 263, 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в розпорядження ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для витини відповідного віку, починаючи від 04.08.2021 до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 15.09.2021.

Суддя: