н/п 4-с/490/89/2021 Справа № 490/1134/14-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

17 вересня 2021 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та скасування постанов, стягувач АТ КБ "ПриватБанк", -

В С Т А Н О В И В :

13 вересня заявник звернувся до суду зі скаргою на дії Інгульського відділу ДВС , в якій просив поновити процесуальний строк на оскарження постанови від 07.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52120689 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на корсить стягувача АТ КБ ""Приватбанк" заборгованість в розмірі 23 173,31 грн, виконавчий збір в розмірі 2317,33 грн та витрати в розмірі 151 грн, визнати протиправними, незаконними постанови Інгульського відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 07.09.2016 рорку про відкриття виконавчого провадження та від 02 вересня 2021 року про зверненя стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та скасувати вказані постанови.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що про судове рішення про стягнення з нього заборгованості та про відкриття виконавчого провадження йому стало відомо 07.09.2021 року, оскільки раніше ні судом, ні державним виконавцем його не було ознайомлено з процесуальними документами. Виконавче провадження було відкрито з порушенням вимог та строків, передбаченим ЗУ "Про виконавче провадження" в редакції 2014-2016 років, а отже незаокнне відкриття виконавчого провадження 07.09.2016 року потягло за собою і незаконнее прийняття постанови від 02.09.2021 про звернення стягнення на заробітну плату. Враховуючи наведене, вважає, що існують поважні причини для поновлення судом пропущеного ним процесуального строку на оскарження постанови суб`єкта оскарження від 07.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52120689.

Матеріали скарги передані судді Гуденко О.А, згідно проотколу автоматизованого розподілусудової справи між суддями 15.09.2021 року.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 490/1134/14-ц - Центарльним районним судом м.Миколаєва від 08.07.2014 року ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ КБ "Приватбанк" задволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4КР77480314 від 18 вересня 2006 року в сумі 22929 грн. 71 коп. та судовий збір розмірі 243 грн. 60 коп.

27.11.2017 року ОСОБА_1 , звертався до суду зі скаргою на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якій просив зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 490/1134/14-ц , виданого 26.08.2014 року Центральним районним судом м.Миколаєва про стягнення з нього на користь ПАТ КБ"Приватбанк" заборгованість у розмірі 23173,31 грн; визнати протипаравною та скасувати постанову Інгульського ВДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 16.11.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» , оскільки стягувач пропустив встановлений законодавством строк (1 рік) пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Центрвльного районного суду м.Миколаєва від 08.02.2019 року у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними, незаконними дії державного виконавця Інгульського відділу ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаїській області відмовлено.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Скарга ОСОБА_1 в частині вимоги про визнати протиправною, незаконною та скасувати постанову Інгульського відділу ДВС від 02 вересня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та скасувати вказані постанови., підсудна Центральному районному суду м. Миколаєва, подана у відповідності до вимог ЦПК України. Підстави для залишення скарги без руху або її повернення відсутні.

Враховуючи викладене, провадження за скаргою ОСОБА_1 у вказаній частині необхідно відкрити та призначити до судового розгляду.

При вирішені питання щодо можливості прийняття скарги ОСОБА_1 до розгляду в частині вимог: поновлення строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, як пропущеного з поважних причин; визнання незаконною постанови про відкриття виконавчого провадження № 52120689 від 07.09.2016 із зазначенням стягнення виконавчого збору та скасування вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження , встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

В обґрунтування заявленої вимоги поновлення строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, як пропущеного з поважних причин, скаржник зазначає, що дізнався про існування виконавчого провадження, як і рішення суду 07.09.2021 року. Вважає, що строк звернення зі скаргою на дії державного виконавця пропущений з поважних причин.

Згідно ч.2 ст.448 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Однак, скаржник вже звертався до Центрального районного суду м.Миколаєва зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив: зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 490/1134/14-ц , виданого 26.08.2014 року Центральним районним судом м.Миколаєва про стягнення з нього на користь ПАТ КБ"Приватбанк" заборгованість у розмірі 23173,31 грн; визнати протипаравною та скасувати постанову Інгульського ВДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 16.11.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» - посилаючись саме на незаконність відкриття виконавчого провадження державним виконавцем, оскільки стягувач пропустив встановлений законодавством строк (1 рік) пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За результатами розгляду вказаної скарги від 08.02. 2019 року Центарльним районним судом м. Миколаєва винесено ухвалу , ікою у задволенні вимог скарги відмовлено. Вказана ухвала скаржником ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не оскаржувалась і набрала законної сили.

При винесенні вказаної ухвали судом встановлено, що скаржник ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження ВП№52120689 дізнався щонайменше в листопаді 2017 року.

Згідно ст.120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст.122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст.123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок.

Таким чином, враховуючи, що скаржник дізнався про винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №52120689 - в листопаді 2017 року, строк, передбачений п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України, закінчився в грудні 2017 року, а тому скаржник, звернувшись 13.09.2021 року до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення вказаної постанови пропустив строк такого звернення, більш ніж на три роки.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зазначені скаржником обставини, не є поважними причинами пропуску понад три роки процесуального строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та оскарження поставноив про відкриття виконавчого провадження, в зв`язку з чим підстави для його поновлення відсутні.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі N 755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_11 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч.7 ст.127 ЦПК України, про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася з відповідною заявою.

Згідно ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається з закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що скаржником ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду зі скаргою на оскарження постанови від 07.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52120689 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на корсить стягувача АТ КБ ""Приватбанк" заборгованість в розмірі 23 173,31 грн, виконавчий збір в розмірі 2317,33 грн та витрати в розмірі 151 грн, - скаргу в цій частині вимог необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.ст.10, 120, 122, 123, 126, 127, 257, 260, 448, 449, 450 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця в частині визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Інгульського ВДВС від 07.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52120689 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача АТ КБ ""Приватбанк" заборгованість в розмірі 23 173,31 грн, виконавчий збір в розмірі 2317,33 грн та витрати в розмірі 151 грн, - відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Інгульського ВДВС від 07.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52120689 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача АТ КБ ""Приватбанк" заборгованість в розмірі 23 173,31 грн, виконавчий збір в розмірі 2317,33 грн та витрати в розмірі 151 грн. залишити без розгляду.

Відкрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в частині вимоги про визнання протиправною, незаконною та скасування постанови Інгульського відділу ДВС від 02 вересня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та скасувати вказані постанови.

Судове засідання з розгляду скарги боржника ОСОБА_1 призначити на 28 жовтня 2021 року на 14 годину 00 хвилин в приміщенні Центрального районного суду м. Миколаєва ( кабінет № 9).

У судове засідання викликати стягувача, скаржника, його представника та державного виконавця.

Направити скаржнику копію ухвали про відкриття провадження, а стягувачу та державному виконавцю - копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією скарги та доданими до неї документами.

Запропонувати державному виконавцю подати пояснення, заперечення по суті скарги, та докази, якими будуть обґрунтовуватись заперечення.

Витребувати у Інгульського ВДВС у м. Миколаєві належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №52120689 , або надати вказані матеріали виконавчого провадження у судовому засіданні для огляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі Судової влади України за веб-адресою сторінки http://court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена в частині залишення скарги в окремій її частині без розгляду та у зв`язку з порушенням правил підсудності протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.А. Гуденко