ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року

м. Харків

справа № 641/4150/21

провадження № 22-ц/ 818/4821/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ»,

відповідач ОСОБА_1 ,

інші учасники справи:

третя особа акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова, постановлену 8 червня 2021 року у складі судді Зелінської І.В.,

УСТАНОВИВ:

Двадцять дев`ятого травня 2021 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (надалі ТОВ), звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути на користь ТОВ з ОСОБА_1 232 616 грн 20 коп. основного боргу, три відсотки річних в розмірі 20 897 грн 32 коп., інфляційні втрати в розмірі 50 942 грн 95 коп. та судовий збір.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 8 червня 2021 року цивільну справу за позовом ТОВ до ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області за підсудністю.

Суд посилався на ч.1 ст.31 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) і виходив з того, що предметом позову є зобов`язання, що випливають з надання послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . До вказаного спору застосовуються правила виключної підсудності як до спору, що виник з приводу нерухомого майна. Спір підсудний Харківському районному суду Харківської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить ухвалу суду від 08.06.2021 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування посилається на не з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм процесуального права. А саме, виходячи з предмету позову ТОВ, правовідносини між ТОВ та ОСОБА_1 стосуються виконання зобов`язань за договором про надання послуг з газопостачання, і не стосуються прав та обов`язків стосовно нерухомого майна. З огляду на позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 03.06.2019 у справі № 903/432/18 та від 16.05.2018 у справі № 640/16548/16-ц, до позову ТОВ мають застосовуватися правила загальної підсудності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , подана в інтересах ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, ТОВ просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані ТОВ послуги, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 2-3).

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до позову ТОВ до ОСОБА_1 підлягають застосуванню правила виключної підсудності.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17 зробив висновок про те, що позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Суд першої інстанції правильно послався на вказаний висновок Верховного Суду та визначив підсудність дійсного позову ТОВ до ОСОБА_1 Харківському районному суду Харківської області.

Доводи апеляційної скарги та посилання на інші позиції Верховного Суду правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 вказала, що вона не вбачає підстав для відступу від висновку, викладеного Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 640/16548/16-ц (на вказану постанову посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_4 ), про те, що позов про стягнення орендної плати за користування нерухомим майном належить до позовів, які виникають з приводу нерухомого майна.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України (положення вказаної частини статті тотожні положенням ч.1 ст.30 ЦПК України) необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_1 , слід залишити без задоволення, ухвалу суду від 08.06.2021 залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 8 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 20 вересня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук