Справа № 755/9967/21
"24" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА МЕНЕДЖМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -
Ухвалою суду від 29.06.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.
Оскільки при відкритті провадження у справі отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача, на виконання положень ч. 10 ст. 187 ЦПК України інформація про наявність відповідного спору в провадженні суду була розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м. Києва 10.04.2013 року у справі №2-6829/2011 р. (провадження №2/2604/2080/12), рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.10.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Альфа-Страхування» в порядку регресу суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 437813,38 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 3219,00 грн., всього стягнувши 441032,38 грн.
Згідно наявної на виконавчому листі відмітки державного виконавця, виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час видачі виконавчого листа), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Із матеріалів справи не вбачається, що зазначене вище рішення суду було хоча б частково виконане боржником.
17.02.2021 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування», як первісним кредитором, та ТОВ «Терра Менеджмент», як новим кредитором, був укладений договір про відступлення права вимоги №01 за яким:
- п. 2.1. У відповідності до умов цього договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору своє Право вимоги до Божника, а Новий кредитор набуває Право вимоги та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги Ціну договору у порядку та строки, встановлені цим договором.
- п. 2.2. У відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Право вимоги: 2.2.3. до ОСОБА_1 сплатити суму боргу - суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 437813,38 грн., що посвідчено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.10.2012 року по справі №2-6829/211, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Первісного кредитора суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 437813,38 грн.
- п. 3.1.3. Право вимоги переходить до Нового кредитора з дня укладення цього договору, після чого Новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до Боржника стосовно його Заборгованості. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять всі без виключення інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав на підставі судових рішень, але лише в частині Заборгованості, що відступається за цим Договором.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Згідно ст.ст. 510, 512 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
За змістом ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Ураховуючи зміст укладеного між первісним кредитором та новим кредитором договору відступлення права вимоги та наведені норми чинного законодавства України, позивач від часу укладання зазначеного договору набув статусу нового кредитора по відношенню до відповідача щодо виконання боргового зобов`язання у сумі визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.10.2012 року.
Статтю 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК, відповідно до яких зобов`язання припиняється.
Зважаючи на відсутність в зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
За наведених умов позивач має право на отримання від відповідача сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, які розраховані останнім виходячи із суми стягнення визначеної рішенням суду, що була передана позивачу як новому кредитору за договором про відступлення прав вимоги.
Позивачем визначений період нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних з 30.04.2018 року по 30.04.2021 року на суму стягнення зазначену в рішенні суду у розмірі 437813,38 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 510, 512, 514, 516, 598, 599, 600, 604-609, 625 ЦК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА МЕНЕДЖМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА МЕНЕДЖМЕНТ» суму індексу інфляції та три проценти річних за період прострочення виконання боргового зобов`язання з 30.04.2018 року по 30.04.2021 року у загальному розмірі 122010 (сто двадцять дві тисячі десять) грн. 68 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА МЕНЕДЖМЕНТ» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 24.09.2021 року.
Учасники справи:
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме місце реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Суддя -