Провадження № 2-з/638/441/21
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лябах Ю.Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» про зобов`язання вчинити певні дії.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , заявила клопотання про забезпечення позову, в обґрунтування якого зазначила, що 15 липня 2021 року ОСОБА_1 відправила рекомендованим листом з описом вкладення заяву про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитних договором згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» на алресу ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС». Заява була отримана була відповідачем 19 липня 2021 року. Таким чином, днем реструктуризації вважається 19 липня 2021 року, адже відповідно до п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «По споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором такої заяви.

У відповідь на заяву про реструктуризацію ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» надіслало лист №1254/08/ПП від 17 серпня 2021 року «Про надання інформації про зміну зобов`язань за кредитним договором №36-05/06/5/11/304/2008/034 від 19 березня 2008 року за результатами проведення реструктуризації». Згідно вказаного листа ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» повідомив позивачу про погодження реструктуризації та надіслав новий графік платежів від 15 липня 2021 року, в той час коли днем реструктуризації згідно Закону України вважається 19 липня 2021 року. В листі кредитора від 17 серпня 2021 року зазначено, що станом на 15 липня 2021 року сукупна сума заборгованості зі сплати кредиту та процентів становить 465934,44 грн. Жодної інформації про здійснені обчислення, необхідні для проведення реструктуризації ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» згідно п. 9 розділу 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», не зазначені.

Таким чином, TОB «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» неправильно обчислив наявні зобов`язання (суми кредиту, що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації) позичальника.

Підставою направлення вказаної вище заяви було те, що 19 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №36-05/06/5/11/304/2008/034, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти на придбання квартири за програмою «Перше житло» у розмірі 43977,60 доларів США, на строк до 19 травня 2022 року, а позичальник зобов`язується на передбачених договором умовах повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 12,89% річних. Валюта договору визначена у доларах США.

19 березня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за основним кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1527.

Відповідно до умов іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання всіх своїх зобов`язань нерухоме майно, а саме 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

У зв`язку з різким знеціненням національної валюти України - гривні в 2014 році та відповідно різким зростанням курсу долара США по відношенню до гривні, ОСОБА_1 не в змозі була належним чином та в повній мірі виконувати кредитні зобов`язання. З огляду на вказане у неї виникла заборгованість за кредитним договором.

03 червня 2014 року прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

23 квітня 2021 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом.

Тобто датою закінчення мораторію є 23 вересня 2021 року.

Заявник звертає увагу, що позивач може незаконно втратити право власності на свою іпотечну квартиру, хоча має всі законні права отримати обов`язкову реструктуризацію своїх кредитних зобов`язань в порядку, встановленому пунктом 10 Розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», так як нею в повному обсязі виконано всі вимоги закону, але через необґрунтований розрахунок відповідача та невиконання відповідачем вимог вказаного Закону позивач позбавлений такої можливості, а в майбутньому може втратити право власності на свою іпотечну квартиру.

ОСОБА_1 просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без проведення судового засідання в порядку письмового провадження згідно із ч. 7 ст. 13 ЦПК України.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктами 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Зі змісту заяви вбачається, що предметом спору у даній справі є зобов`язання провести реструктуризацію зобов`язань позивача за кредитним договором. Тобто, позовні вимоги та предмет спору не стосуються квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних і переконливих доказів, що невжиття такого заходу забезпечення як заборона відчуження предмету іпотеки (квартири), може істотно ускладнити чи унеможливити виконання у майбутньому рішення суду щодо вимог про зобов`язання провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором.

Заява про забезпечення позову, окрім посилання на те, що заходи забезпечення позову необхідно застосувати з метою унеможливлення здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки, не містить мотивів співмірності застосування заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову в зазначений нею спосіб.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову відмовити.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 24 вересня 2021 року.

Суддя І.П. Латка