Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2021 Справа №607/15922/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Комар Р. В.,

заявника та її представника адвоката Матвійчука Віталія Володимировича, заінтересованої особи та його представника адвоката Бригідир Ігоря Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заінтересована особа - ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису щодо заінтересованої особи - ОСОБА_4 , яким слід заборонити останньому перебувати за місцем спільного проживання з малолітніми дочками за адресою: АДРЕСА_1 протягом трьох місяців; заборонити вести листування, телефонні переговори в будь-який спосіб спілкуватися з дочками або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування цієї заяви вказує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її чоловіком та проживає разом із нею та дітьми. 24 серпня 2021 року із телефонного дзвінка дочки ОСОБА_5 їй стало відомо, що чоловік прийшов додому по АДРЕСА_2 , де вчинив стосовно дочок психологічне насильство. Зі слів дітей батько проявив до них грубу зневагу, ображав, обзивав тупими, морально та психологічно тиснув на них, завдав емоційного болю. Надалі працівниками поліції щодо ОСОБА_4 було складено два адміністративних протоколи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, серії ВАБ № 475697 та серії ВАБ № 475697, які на даний час судом не розглянуті. Водночас з метою негайного припинення протиправних дій щодо ОСОБА_4 працівниками поліції було винесено тимчасовий заборонний припис на строк п`ять діб, із 24 серпня 2021 року по 29 серпня 2021 року. З метою унеможливлення протиправних дій у майбутньому заявник і просить винести по відношенню до ОСОБА_4 обмежувальний припис.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат Матвійчук Віталій Володимирович заяву про видачу обмежувального припису підтримали з мотивів, викладених у ній, та просили заявлені вимоги задовольнити. При цьому ОСОБА_1 вказала, що вона та діти потерпають від насильства зі сторони заінтересованої особи, їх кривдника впродовж тривалого часу. На даний час у суді на розгляді справа про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_4 .

Заінтересована особа - ОСОБА_4 та його представник адвокат Бригідир Ігор Володимирович щодо задоволення заяви заперечили як необґрунтованої. Вказали, що будь-які визначені законом підстави для винесення обмежувального припису відсутні. ОСОБА_4 пояснив, що на даний час у нього із ОСОБА_1 напружені стосунки, вони розлучаються. Заявник бажає позбавити його житла. Ніяких протиправних дій щодо дітей він не вчиняв та не вчиняє.

Суд, заслухавши учасників справи та їх представників, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити з огляду на таке.

07 грудня 2017 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII (далі Закон № 2229-VIII), котрий визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до частини 2 та 3 ст. 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з частиною 1 ст. 26 Закону № 2229-VIII право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України. (частина 8 ст. 26 Закону № 2229-VIII)

Відповідно до статті 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Таким чином Законом № 2229-VIII, а також ЦПК України чітко визначено коло суб`єктів, за ініціативою яких можливе застосування механізму обмежувального припису.

Кожен із них безпосередньо постраждав від домашнього насильства, чи насильства за ознакою статі, або ж має право захищати інтереси таких осіб.

Така обставина є очевидною, адже як уже частково зазначено вище, інститут обмежувального припису існує для того аби запобігти та протидіяти домашньому насильству або насильству за ознакою статі.

Ось чому у такій категорії справ основним питанням є визначити чи мало місце домашнє насильство або насильство за ознакою статі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. Закону № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 1 ст. 13, а також частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від їх шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дочка ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та їх дочки проживають по АДРЕСА_2 .

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 напружені конфліктні стосунки, у суді наявна цивільна справа про розірвання шлюбу між ними.

Вказане ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не заперечувалось.

Заявником ОСОБА_1 до заяви не долучено та суду не надано жодного доказу, який би підтверджував сам факт домашнього насильства над ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з боку їх батька ОСОБА_6 .

Так, заявник посилається на наявність двох адміністративних протоколів серії ВАБ № 475697 та серії ВАБ № 475697, складених стосовно ОСОБА_6 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Ні копії таких протоколів, ні жодного процесуального рішення по суті розгляду таких протоколів до суду не надано.

Лише інформація про наявність у Тернопільському міськрайонному суді двох адміністративних протоколів не може слугувати належним доказом у справі.

Таким чином заявником порушено вказані вище вимоги частини 1 ст. 13 та частини 1 ст. 81 ЦПК України і зазначені обставини суд до уваги брати не може у зв`язку з їх недоведеністю.

Також, заявник як на доказ заявлених вимог покликається на винесений 24 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_6 терміновий заборонний припис, яким йому із 24 серпня 2021 року по 29 серпня 2021 року було заборонено перебувати за місцем спільного проживання із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , по АДРЕСА_2 .

При цьому, у судовому засіданні з цього приводу ОСОБА_1 пояснила, що вимог тимчасового забороного припису ОСОБА_6 не порушував, ніяких протиправних дій не вчиняв.

Підсумовуючи наведене суд доходить до висновку, що на підтвердження обставин викладених у заяві про видачу обмежувального припису, заявником не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а тому подана заява до задоволення не підлягає.

Керуючись статями 350-2, 350-5, 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заінтересована особа - ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог частини 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2021 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 - зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_2 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка