КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 359/6725/19
Номер провадження № 22-з/824/865/2021
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду

09 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши заяву Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», подану представником Ястребовою Вірою Андріївною, про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Зал офіційних делегацій» про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, внесення посади до штатного розпису, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Державного підприємства «Зал офіційних делегацій» про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, внесення посади до штатного розпису, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 15 січня 2021 року ( т. 1, а.с. 176-177) просила суд визнати незаконним її звільнення з посади економіста з договірних питань та претензійної роботи, визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Зал офіційних делегацій» №60/к про припинення трудового договору (контракту) від 20 червня 2019 року, поновити її на посаді економіста з договірних питань та претензійної роботи ДП «Зал офіційних делегацій», внести посаду економіста з договірних питань та претензійної роботи до діючого штатного розпису ДП «Зал офіційних делегацій» (введеного в дію 01 лютого 2019 року) з визначенням посадового окладу відповідно до колективного договору на 2013-2014 роки розділ «Оплата праці», а також стягнути з ДП «Зал офіційних делегацій» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 278 339,35 грн, та стягнути відшкодування моральної шкоди в розмірі 201 952,20 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 09 лютого 2021 року. Не погодившись із рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2021 року, представник ОСОБА_1 - Борщик С.В. також подав апеляційну скаргу 09 березня 2021 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 - адвоката Борщика С.В. задоволено частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2021 року скасовано та ухвалено у вказаній справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Зал Офіційних Делегацій» №60/к від 20 червня 2019 року про припинення трудового договору (контракту) із ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді економіста з договірних питань та претензійної роботи ДП «Зал Офіційних Делегацій». Стягнуто з ДП «Зал Офіційних Делегацій» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 271828 грн., та 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ДП «Зал Офіційних Делегацій» в дохід держави 7295, 70 грн, судового збору. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

27 серпня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника ДП «Зал Офіційних Делегацій» - Ястребової В.А. про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року.

Вказану заяву мотивовано тим, що резолютивна частина постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року не містить посилання щодо не врахування обов`язкових податків та зборів, які роботодавцем підлягають вирахуванню при виконанні рішення суду в порядку, визначеному ст.ст.167-168 ПК України при нарахуванні судом на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 271828 грн та 20000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

У зв`язку із вказаним, представник ДП «Зал Офіційних Делегацій» - Ястребова В.А. просила роз`яснити зміст резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року, а саме чи враховані або не враховані обов`язкові податки та збори, які роботодавцем підлягають вирахуванню при виконанні рішення суду в порядку ст.ст.167-168 ПК України при нарахуванні ОСОБА_1 судом 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 271 828 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

28 серпня 2021 року апеляційний суд витребував матеріали даної цивільної справи № 359/6725/19 з Бориспільського міськрайонного суду Київської області й 07 вересня 2021 року вказані матеріали надійшли на адресу Київського апеляційного суду.

Відповідно до ч.3 ст.271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану заяву про роз`яснення судового рішення у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи, у зв`язку з відсутністю такої необхідності та на підставі ч.3 ст.271 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про роз`яснення резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року, колегія суддів вважає, що заява ДП «Зал Офіційних Делегацій», подана представником Ястребовою В.А., задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

У п. 32 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю).

Як роз`яснено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Діюче процесуальне законодавство визначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. В силу зазначеної норми процесуального права, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Звертаючись до суду із заявою про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року заявник вказує, що йому є незрозумілою резолютивна частина вказаної постанови, зокрема чи враховані або не враховані обов`язкові податки та збори, які роботодавцем підлягають вирахуванню при виконанні рішення суду в порядку ст.ст.167-168 ПК України при нарахуванні ОСОБА_1 судом 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 271 828 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В той же час, вказана постанова апеляційного суду в тому числі і її резолютивна частина є чіткою та зрозумілою, у ній викладені мотиви, наведено висновок із посиланням на відповідні норми права, який не є незрозумілим, а відтак жодних роз`яснень не потребує. Окрім того, апеляційний суд, викладаючи мотиви щодо розміру стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 вказував про те, що зазначені суми нараховуються без врахування обов`язкових податків та зборів, які роботодавцем підлягають вирахуванню при виконанні рішення суду в порядку, визначеному статтями 167-168 ПК України (абзац 1 аркуш 15 Постанови апеляційного суду) .

Крім того апеляційним судом при вирішенні вказаного спору враховано норми матеріального права.

Так, при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України, апеляційний суд керувався постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100, а також наданим відповідачем розрахунком середньоденного заробітку позивачки.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Щодо звернення представника відповідача про роз`яснення судового рішення в частині утримання податків при нарахування та виплаті позивачу моральної шкоди, то апеляційний враховує наступне.

Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, тому обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності та при визначенні її розміру враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та інші обставини. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Водночас відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні. В тому числі дохід у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору (пункт «є»).

Так, згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Таким чином, якщо особа відшкодовує (виплачує, надає) на користь фізичної особи моральну шкоду, така особа виступає щодо такої фізичної особи податковим агентом та зобов`язана утримати і перерахувати податок зі суми такого доходу.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду № 539/10023/16-ц від 18 липня 2018 року.

З урахуванням того, що питання порядку нарахування та утримання обов`язкових платежів в тому числі і в частині виплати доходів працівнику на підставі судового рішення врегульовано чинним законодавством, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ДП «Зал офіційних делегацій», подану представником Ястребовою В.А., про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року.

Керуючись ст. 261, 271 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», подану представником Ястребовою Вірою Андріївною, про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв