Справа № 472/721/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року смт.Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2021 року до Веселинівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між нею та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та зареєстрований на Універсальній товарно-сировинній біржі 29.12.2001 року за № 1364 дійсним.

З даної позовної заяви вбачається що спір виник з приводу нерухомого майна, а саме з приводу купівлі-продажу квартири, яка розташована на території Доманівського району Миколаївської області.

Правила підсудності ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених ст.129 Конституції України, засадах цивільного судочинства, визначених у ст. 2 ЦПК України, а також принципах побудови системи судів загальної юрисдикції.

Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя. По кожній справі, незалежно від її категорії, перше питання, яке вирішує суддя це підсудність.

Відповідно до п. 4 ч. ст. 376, ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення у будь-якому випадку підлягає скасуванню, якщо порушені правила підсудності.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати цивільне провадження щодо конкретної правової ситуації.

Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна цивільна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 6 ЦПК України).

Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові Верховного суду від 27 березня 2019 року у справі № 646/8916/17 (спір про визнання недійсним договору дарування квартири) суд зазначив, що "приводом" у українській літературі вважається підстава (справжня або вигадана), причина яких-небудь дій, вчинків. З приводу чого, якого - у зв`язку з чим-небудь (Академічний тлумачний словник української мови, том 7 стор. 573). Відтак, позови, які виникають з приводу нерухомого майна, - це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому всі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

З поданого позову вбачається, що його предметом є правовідносини, що виникли з приводу укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, яким є квартира, яка розташована на території Доманівської селищної ради Миколаївської області.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи те, що подана позовна заява не підсудна Веселинівському районному суду Миколаївської області, суд вважає за необхідне передати її за підсудністю до Доманівського районного суду Миколаївської області (вул. Центральна, 45, смт Доманівка, Миколаївської області, інд. 56401), до компетенції якого й відноситься її розгляд.

Керуючись ст. 30-32, 258, 260, 261 ЦПК України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 472/728/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним передати за підсудністю на розгляд до Доманівського районного суду Миколаївської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіА. О. Тустановський