Справа № 561/490/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року смт. Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області

в складі судді Снітчук Р.М.

за участі секретаря Петровець М.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Зарічненської селищної ради Рівненської області Васюрчик Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Зарічненська селищна рада Рівненської області, служба у справах дітей Локницької об`єднаної територіальної громади Вараського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Зарічненська селищна рада Рівненської області, служба у справах дітей Локницької об`єднаної територіальної громади Вараського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідач ОСОБА_2 - його дочка. Відповідач є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час досягла повноліття та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З моменту народження малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його доглядом, утриманням та вихованням ОСОБА_2 не займалася. Дитина проживає в сім`ї позивача, який є його дідом та опікується ним. Відповідач свідомо ухилилася від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітнього сина.

Вказує, що ОСОБА_2 у 2015 році створила нову сім`ю, зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 , переїхала проживати в інший населений пункт, малолітнього ОСОБА_3 більше десяти років тому залишила проживати разом з ним. З того часу належним доглядом, утриманням та вихованням малолітнього сина не займається, не цікавиться станом його здоров`я, розвитком, навчанням, потребами, матеріально не забезпечує.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Крім того, пояснив, що відповідач з дня народження сина ОСОБА_3 ніякої участі в його утриманні та вихованні не приймала, упродовж десяти років його доглядом займався лише він та його дружина ОСОБА_6 , яка померла. Матір дитину не відвідує, не купує одяг та продукти харчування, не цікавиться його розвитком та навчанням, не спілкується з ним. На даний час внуком опікується він та вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідає інтересам самої дитини.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала. При цьому пояснила, що вона залишила свого малолітнього сина ОСОБА_3 проживати разом із своїм батьком ОСОБА_1 , оскільки створила нову сім`ю, переїхала проживати в інший населений пункт та чоловік заперечував, щоб її дитина проживала разом з ними. Близько десяти років її сином опікується позивач. Матеріально дитину вона не забезпечує, оскільки ніде не працює, відвідує сина дуже рідко, його навчанням не цікавиться.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Зарічненської селищної ради Рівненської області Васюрчик Л.П. у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Зарічненської селищної ради від 21.09.2021 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник служби у справах дітей Локницької об`єднаної територіальної громади Вараського району Рівненської області Дубінецька Л. у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляду справи у її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , думку малолітнього ОСОБА_3 та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що у свідоцтві про народження малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір`ю вказано ОСОБА_10 , відповідача у справі, прізвище змінено у зв`язку з реєстрацією шлюбу 09.10.2015 року із ОСОБА_5 .

Із довідки Зарічненської селищної ради Рівненської області від 25.06.2021 року № 2195 про склад сім`ї вбачається, що малолітній ОСОБА_3 , 2009 року народження проживає та зареєстрований разом із позивачем.

У характеристиці Зарічненського ліцею № 2 зазначено, що малолітній ОСОБА_3 навчається у 7 класі зазначеного навчального закладу на формі педагогічного патронажу, відвідує заняття в класі. Дитина проживає разом з дідом ОСОБА_1 , який ним опікується, займається його доглядом та вихованням, замінив батьків.

З акту обстеження умов проживання від 03.09.2021 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 разом із своєю сім`єю: чоловіком ОСОБА_11 , сином ОСОБА_12 , 2015 року народження проживають по АДРЕСА_1 . Сім`я перебуває на обліку служби у справах дітей Локницької об`єднаної територіальної громади Вараського району Рівненської області як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку із зловживанням спиртними напоями. Їх малолітній син ОСОБА_13 , 2015 року народження влаштований до Мізоцької спеціальної школи І-ІІ ступенів, оскільки батьки не можуть забезпечити йому належного догляду, виховання та навчання.

Відповідно до ч. 1 - ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов`язані поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків.

У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що відповідач ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми обов`язками щодо належного догляду, утримання та виховання малолітнього сина ОСОБА_3 .

Наведене підтверджується як поясненнями сторін у справі, дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, так і показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Зокрема, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що з позивачем проживає по сусідству, працює помічником вихователя в дитячому садочку. Відповідач належний догляд за малолітнім сином ОСОБА_3 не здійснювала, його життям взагалі ніколи не цікавилася. Батьків дитині замінили дідусь і бабуся, які відводили в садочок, займалися його доглядом, забезпечували матеріально. Відповідач залишила малолітнього ОСОБА_3 близько десяти років тому на своїх батьків, дитину відвідує дуже рідко, матеріально не забезпечує.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що сім`ю позивача знає тривалий час, відповідач ОСОБА_2 близько десяти років тому залишила свого малолітнього сина ОСОБА_3 проживати разом із дідом та бабою. Фактично з народження дитини його доглядом, вихованням та утримання займається позивач. Матір дитини ніякої участі у вихованні сина, його матеріальному забезпеченні не приймає, дуже рідко відвідує його.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні пояснив, що його матір ОСОБА_2 його доглядом та утриманням не займається, ніколи нічого йому не купувала, не спілкується з ним, не цікавиться його навчанням, не відвідує батьківські збори, не проводить з ним дозвілля, зустрічається з ним дуже рідко. Довірливих, доброзичливих відносин між ними не склалося. Коли матір приїжджає, він тікає до сусідки, оскільки спілкуватися з нею не хоче. Не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Також вказав на те, що його доглядом та вихованням займається його дід, позивач у справі, з яким він проживає від дня свого народження.

Із висновку органу опіки та піклування Зарічненської селищної ради Рівненської області від 21.09.2021 року № 1693 вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , 2009 року народження, вона зловживає спиртними напоями, вихованням та доглядом малолітнього сина не займається, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду та лікування. Не цікавиться його навчанням та розвитком. Дитина від дня свого народження проживає разом із дідусем, позивачем у справі, який виховує та забезпечує дитину всім необхідним. Вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином встановлено, що відповідач свідомо систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_3 , не піклується про стан його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не бере участі у забезпеченні належних умов для його проживання, виховання, відпочинку, харчування та медичного догляду, не готує його до самостійного життя, не сприяє доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.

Враховуючи винну поведінку відповідача, свідоме нехтування нею своїми обов`язками щодо виховання малолітнього сина, суд дійшов висновку про те, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, без поважних причин, залишивши її без належної батьківської уваги, піклування та турботи, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 10 - 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Зарічненська селищна рада Рівненської області, служба у справах дітей Локницької об`єднаної територіальної громади Вараського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Зарічне Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_2 , РНОКП - НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , проживає с. Храпин Вараського району Рівненської області, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Зарічненським РС УДМС України в Рівненській області 22.10.2015 року.

Повний текст рішення складено 22.09.2021 року.

Суддя : Р.М. Снітчук