Справа № 2-356/09
Провадження № 4-с/331/38/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб`єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом (пункт 5). Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси (пункт 17).

Отже, належним суб`єктом оскарження у таких категорій справ є не орган державної виконавчої служби, а певна посадова особа - державний виконавець.

Як вбачається зі змісту скарги, заявник зазначив суб`єктом оскарження Шевченківський ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в той час як суб`єктом оскарження в розумінні ст. 450 ЦПК України може бути лише державний виконавець, дії або бездіяльність якого оскаржується або посадова особа державної виконавчої служби.

За таких обставин, заявнику у скарзі необхідно зазначити повне ім`я (прізвища, ім`я, по батькові) суб`єктів оскарження (конкретну посадову особа) та надати копії скарги з доданими до неї документами у відповідності до кількості осіб у справі та уточнити зміст своїх вимог.

Крім того, як вбачається зі скарги на рішення, дії державного виконавця інші сторони виконавчого провадження не залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб.

Розгляд скарг на дії, рішення або бездіяльність державного чи приватного виконавця здійснюється судом з дотриманням загальних положень розділу ІІІ ЦПК України, за винятком спеціальних норм, викладених у розділі VІІ ЦПК.

В порушення вимог ст. 175 ЦПК України, вимоги скарги щодо скасування постанов є невірними, так як суд не скасовує постанови державного виконавця, а може лише зобов`язати державного виконавця, або іншу особу, відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, виконати певну дію; виклад обставин, якими обґрунтовується скарга є неповним та неконкретним, так як не вказано, чим передбачено скасування постанови державного виконавця, саме судом, а не зобов`язання судом державного виконавця або іншу особу, відповідно до ч. 3 ст. 450 ЦПК України, скасувати постанову; в скарзі на рішення державного виконавця не зазначено перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із скаргою на рішення державного виконавця (за наявності); зазначення щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; в скарзі на рішення державного виконавця не зазначено підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої скарги на дії державного виконавця з тих самих підстав.

На виконання ч. 5 ст. 177 ЦПК України, заявник зобов`язаний додати до скарги на рішення державного виконавця всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються скарга (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до скарги на рішення державного виконавця копії відповідних доказів).

Разом з цим, заявником не надано копії рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, підтверджень відкриття виконавчого провадження, у якому заявник просить визнати дії державного виконавця неправомірними та не надано постанов державного виконавця, які просить скасувати.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строки для звернення зі скаргою. Так, відповідно до приписів цієї статті скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що листом Шевченківського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.07.2021 р. № 125722 повідомлено, що підстав для зняття арешту з усього майна боржника або його частини немає.

При цьому ОСОБА_1 не зазначає та не надає доказів того, коли йому стало відомо про порушення його права, а також не надає копії цього листа до матеріалів справи.

Додані до скарги на рішення, дії державного виконавця копії документів повинні бути засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Проте, всупереч вимогам норми ч. 2 ст. 183 ЦПК України заявником не додано до скарги на рішення, дії державного виконавця докази її надіслання стягувачу та державному виконавцю.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, скарга підлягає залишенню без руху, а заявнику слід надати строк для виправлення зазначених недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 447, 449, 450 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків терміном п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

Копію ухвали про залишення скарги без руху надіслати заявнику.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Світлицька