Справа № 439/250/18 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/3208/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2020 року та додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання недійсними правочинів та скасування рішення про державну реєстрацію прав,

в с т а н о в и в:

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2020 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсними:

- довіреність, підписану 30 серпня 2016 року від імені ОСОБА_4 та засвідчену 05 вересня 2016 року у республіці Португалія за адресою: просп. Пожежників Добровольців, буд. Малукісс, офіс 3, 6300-523 Гуарда, повіреним Палати повірених ОСОБА_6 (професійне посвідчення №6764) за реєстровим №2599466, згідно якої уповноважено ОСОБА_2 укласти і підписати від імені ОСОБА_4 договір дарування незавершеного будівництва житлового будинку (49% готовності) та земельної ділянки АДРЕСА_1 , його колишній дружині ОСОБА_5 ;

- договір дарування незавершеного будівництва та земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Бродівського районного нотаріального округу Львівської області Кривіцькою М.А. 01 лютого 2017 року за реєстровим №217.

Скасовано рішення від 01 лютого 2017 року приватного нотаріуса Бродівського районного нотаріального округу Львівської області Кривіцької М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексними номерами:

- 33658717, згідно якого 01 лютого 2017 року цим нотаріусом внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за номером 18803281 про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :15:002:0056, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203;

- 33656792, згідно якого 01 лютого 2017 року цим же нотаріусом внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за номером 18801523 про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті у цій справі ухвалою суду від 01 березня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у рівних частинах у відшкодування судових витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору, за проведення експертизи та переклад документів, у розмірі 21203 грн. 60 коп., тобто по 10601 грн. 80 коп. з кожного відповідача.

Додатковим рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 20 серпня 2020 року стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 у рівних частинах суму витрат у розмірі 107098 грн. 40 коп. на правничу допомогу, надану ОСОБА_4 в рамках Договору №17.29-12.01 від 29 грудня 2017 року про надання правової допомоги адвокатами Адвокатського об`єднання «Дмитренко та Партнери», тобто по 53549 грн. 20 коп. з кожного відповідача.

Рішення та додаткове рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Сидора В.А., просить їх скасувати в частині стягнення з неї судових витрат.

Вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та допустив порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підстави для солідарного обов`язку по сплаті судових витрат відсутні, проте, не зазначено, в якій частині рішення стосується кожного з відповідачів, зокрема, відповідача ОСОБА_2 .

Апелянт вважає, що вона є неналежним відповідачем і позивачем не доведено ні матеріально-правової, ні процесуальної заінтересованості ОСОБА_2 в результаті розгляду справи, оскільки будь-яке рішення суду не створює для неї юридичних наслідків, а тому вона не може бути суб`єктом стягнення судових витрат у разі задоволення позову.

На переконання апелянта, судові витрати по справі повинна нести відповідач ОСОБА_5

11.01.2021 року представник позивача ОСОБА_4 адвокат Дмитренко В.П. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта. Звертає увагу, що апелянт оскаржує рішення та додаткове рішення суду лише в частині стягнення з ОСОБА_2 судових витрат, без оспорення фактичних обставин справи.

Зазначає, що питання про розподіл у цивільній справі судових витрат, згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК, знаходиться у прямому, безпосередньому зв`язку з результатом вирішення судом спору по суті відповідним рішенням суду, а не відокремлено, автономно від такого результату, а оскільки при ухваленні рішення по суті вирішення спору суд зробив висновки, що позов ОСОБА_4 , в якому однією з відповідачок є ОСОБА_2 , слід задовольнити повністю, тому і стягнуто з неї судові витрати у рівній частині з іншою відповідачкою ОСОБА_5 .

Окрім того, звертає увагу, що із обставин, встановлених рішенням суду, які не оспорюються в апеляційному порядку учасниками справи, вбачається, що у ОСОБА_2 право діяти від імені ОСОБА_4 щодо дарування незавершеного будівництва та земельної ділянки, належного ОСОБА_4 на праві власності, на користь своєї дочки ОСОБА_5 , виникло з довіреності від 30.08.2016 року, законність якої оспорювалась ОСОБА_4 , і таке право ОСОБА_2 було практично реалізоване шляхом укладення з представником своєї дочки ОСОБА_5 договору №217, який з підстав незаконності довіреності від 30.08.2016 року, також оспорювався ОСОБА_4 , а тому, внаслідок реалізації ОСОБА_2 повноважень представника ОСОБА_4 при укладенні від імені останнього договору №217, незавершене будівництво та земельна ділянка вибули із власності ОСОБА_4 і на них виникло право власності у ОСОБА_5 дочки ОСОБА_2 .

Зазначає, що матеріально-правова заінтересованість апелянта ОСОБА_2 в результаті розгляду даної справи полягає в прагненні зберегти спірне майно за своєю дочкою ОСОБА_5 .

Підсумовуючи, наголошує, що оскільки права та обов`язки як позивача, так і відповідачок виникли з однієї підстави: незаконності довіреності від 30.08.2016 року, а також з огляду на встановлені рішенням суду і неоспорені в апеляційному порядку учасниками справи обставини, залучення у справі поряд з відповідачкою ОСОБА_5 іншої відповідачки ОСОБА_2 , згідно з п.2 ч.2 ст.50 ЦПК України, у поєднанні з ч.1 ст.50 ЦПК, є законним.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені і клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що позов ОСОБА_4 до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 задоволено в повному обсязі і відповідач ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до неї не оскаржила в апеляційному порядку, а за встановленими обставинами справи вона є учасником правочину, який оспорювався позивачем і визнаний судом недійсним за наслідками розгляду справи, а інший оспорюваний позивачем і визнаний судом недійсним правочин стосується іншого відповідача ОСОБА_5 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про розподіл судових витрат, понесених позивачем у даній справі, між двома відповідачами в рівних частках, що в повній мірі узгоджується з вимогами статті 141 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваних рішень, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2020 року та додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 17 вересня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.