Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/98/21

Номер провадження: 2/511/200/21

29 вересня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванової О. В.,

при секретарі - Кирилової І.В.,

за участю представника позивача - адвоката Панчошенко С.О.,

представника відповідача - адвоката Магери Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів з батька на утримання дитини та стягнення аліментів з матері дитини,

В С Т А Н О В И В:

21.01.2021 року на адресу суду надійшла вищевказана позовна заява. Позивач просить суд, ухвалити рішення, яким звільнити його, ОСОБА_1 від сплати аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року у цивільній справі № 511/1734/15-ц, на користь ОСОБА_2 :

- з 01 січня 2019 року на утримання його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 липня 2015 року до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- за період з 01 січня 2019 року по 31 липня 2020 року на утримання його доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 липня 2015 року до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Свої вимоги мотивує тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який на даний час розірвано за рішенням суду. Від цього шлюбу вони мають двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу спочатку доньки проживали з матір`ю, тому Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року з нього на корить відповідача на утримання доньок були стягнуті аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Між тим, його колишня дружина на даний час проживає за кордоном, тому з січня 2019 року його донька ОСОБА_5 постійно проживає з ним в с. Кучурган та знаходиться на повному його утриманні, оскільки їй вже виповнилося 14 років та вона самостійно визначила своє місце проживання з ним. Молодша його донька ОСОБА_6 також мешкала з ним в період з 01.01.2019р. по 31.07.20р. та повністю знаходилася на його утриманні, оскільки її мати в той час була відсутня та перебувала за кордоном. Не дивлячись на те, що донька ОСОБА_5 вже тривалий час проживає з ним, а ОСОБА_6 теж деякий період мешкала з ним, відповідачка продовжує отримувати від нього аліменти, а сама участі в утриманні доньки ОСОБА_5 взагалі не приймає.

Тож, з урахуванням уточнених позовних вимог та зважаючи на викладене вище, позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 починаючи з 01.01.2019р. та на утримання доньки ОСОБА_6 в період з 01.01.2019р. по 31.07.2020р., а також стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку доходу щомісячно до досягнення донькою повноліття (а.с. 65-78).

08.06.2021р. на адресу суду надійшов відзив у відповідності до якого представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Магера Р.Ю. просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на той факт, що позивач ОСОБА_1 фізично не міг постійно проживати з дітьми по тій причині, що він працює далекобійником з 2016 року до цього часу та фактично не знаходиться за місцем мешкання. При цьому молодша донька ОСОБА_6 , навіть коли мати була відсутні у зв`язку з роботою, постійно залишалася проживати за місцем її реєстрації у її батьків - ОСОБА_7 та перебувала у них на утриманні (а.с. 115-116).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, припинити стягнення з нього аліментів, так як відповідачка продовжує ухилятись від виховання та забезпечення доньки ОСОБА_5 , яка постійно проживає з ним та повністю знаходиться на його утриманні, та звільнити його від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 в період з 01.01.2019р. по 31.07.2020р., стягнути з відповідачки аліменти на утримання ОСОБА_5 .

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Панчошенко С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши аналогічного змісту пояснення, які викладені в позовній заяві та уточненій позовної заяві.

Представник відповідача адвокат - Магера Р.Ю. в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що, ОСОБА_5 проживає з 06.02.2020 року разом з батьком - постійно місце проживання дітей не визначено- рішенням суду не має. Тому просив в позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.02.2021 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.05.2021 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів ( а.с.111-112).

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано в порядку ст. 84 ЦПК України у Державній прикордонній службі інформацію про перетин кордону ОСОБА_2 (а.с.130).

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року закрито підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду.

Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24.04.2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.07.2015 року шлюб між ними було розірвано (а.с.12,16).

Сторони від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 13,14, 15).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти починаючи з 01.07.2015р.:

- на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також стягнуто з ОСОБА_9

- аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с 17).

На підставі вказаного рішення суду від 29.07.2015р. ОСОБА_2 отримала виконавчий лист про стягнення аліментів, який звернула до виконання та на підставі чого державним виконавцем ВДВС Роздільнянського МРУЮ в Одеській області 04.01.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 50046160 (а.с. 18, 19, 2021-23).

По вказаному ВП № 50046160 боржник ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 31.10.2020р. складає 28 354,1грн (а.с. 24, 25)

Згідно довідки селищної ради вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , що ОСОБА_1 за вказаною адресою проживає разом з дружиною: ОСОБА_10 (друга дружина), дочкою - ОСОБА_3 та сином ОСОБА_11 (а.с. 92).

За вказаною адресою також зареєстрована крім вищезазначених осіб також і донька - ОСОБА_4 , що підтверджено довідкою № 174 від 28.04.2021р. (а.с.93).

ОСОБА_3 , яка досягла 16 років самостійно визначила місце свого проживання : саме з батьком - ОСОБА_11 , що підтверджується в суді її письмовими показами (а.с. 94), що не оспорювалося сторонами під час судового розгляду.

В період з 08.07.2018р. по 20.12.2018р. та з 06.04.2019р. по 06.02.2020р. ОСОБА_3 проходила курс психо-соцальної допомоги у Громадській спілці «Міжнародна антинаркотична асоціація», яка знаходиться за адресою: Херсонська область, Білозерський р-н, с. Чорнобаївка (а.с. 117).

Під час обстеження фактичного проживання родини позивача ОСОБА_1 за місцем реєстрації комісією встановлено, що позивач проживає у вказаній квартирі, разом з ним проживає його донька ОСОБА_5 , окрім того в квартирі зареєстрована донька ОСОБА_6 На підтвердження даних обставин було складено акти від 05.10.2020 року (а.с.26, 18).

Позивач ОСОБА_1 працює водієм автотранспортних засобів в ПП «АП`Автоера» з 02.08.2016р., де характеризується виключно позитивно, та відповідно до довідки №26/08-1 від 26.08.2020 року про доходи, його заробітна плата за період з лютого 2020 року по липень 2020 року складає 33851,77 грн, позивач на обліку психіатра та нарколога не перебуває. (а.с.27-31).

З витребуваної та отриманої судом інформації з Державної прикордонної служби вбачається, що ОСОБА_2 , останній раз виїхала за межі України 28.08.2020 року, відміток про її подальше повернення на батьківщину станом на 09.06.2021р. матеріали справи не містять (а.с.134).

Окрім того, з вказаної інформації вбачається, що ОСОБА_12 виїжджала також за межі України 11.01.2019р. по 13.06.2019р. (в`їзд), 20.06.19р. - 12.09.2019р. (в`їзд), 24.10.2019р. - 15.08.20р. (в`їзд).

Під час судового розгляду сторонами визнано такими, що не підлягають доказуванню у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, факт перебування ОСОБА_5 на лікуванні в с. Чернобаївка Херсонської області з 08.07.2018р. по 20.12.2018р. та з 06.04.2019р. по 06.02.2020р., а також факт постійного мешкання ОСОБА_5 з батьком з 07.02.2020р.

Під час судового розгляду, судом за клопотанням представника позивача - адвоката Панчошенко С.О. були допитані в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Так, свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною бабусею ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 є її рідною донькою, яка після розлучення поїхала за кордон, а онуки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишилися проживати з нею тобто бабусею, де постійно і проживали. В 2019 році онука ОСОБА_5 перебувала в реабілітаційному центрі на лікуванні. Вона особисто водила ОСОБА_6 до дитячого садка, кошти за яких також сплачувала вона. ІНФОРМАЦІЯ_9 її донька ОСОБА_18 разом с онукою ОСОБА_6 поїхали в Італію.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона з лютого 2018 року є другою дружиною позивача. Зазначала, що спочатку діти її чоловіка - ОСОБА_6 і ОСОБА_5 жили у матері. В 2018 році почалися проблеми з ОСОБА_5 і вони відправили її на лікування, де вона перебувала тривалий час та повернулася біля Нового Року 2019 та пішла жити до батька, де постійно з 06.02.2020 року проживає з ними до теперішнього часу. ОСОБА_6 знаходилася, то в батька, то в бабусі, пояснюючи вказане тим, що оскільки батько працює далекобійником та вона також працює, то на цей час ОСОБА_6 знаходилася у бабусі, а коли батько був вдома - ОСОБА_6 жила з ними.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою відповідачки. ОСОБА_5 лікувалась тривалий час, вона у ОСОБА_7 не проживала і не проживає, так як її там ображають і принижують. Стверджувала, що ОСОБА_6 з 2019 р. не знаходилася постійно у бабусі, а тільки тоді - коли ОСОБА_1 був у рейсі, тому ОСОБА_6 привозили до бабусі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона працює у ОСОБА_19 тривалий час та допомагає на городі. Вона бачила що коли ОСОБА_1 був відсутній по роботі, то діти і ОСОБА_6 і ОСОБА_5 знаходилися у бабусі. ОСОБА_1 міг знаходиться у відряджені десь тиждень, а міг і місяць знаходиться вдома.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є сусідкою та працює в магазині. Вона бачила як діти жили , то в батька , то в сім`ї ОСОБА_7 у бабусі. Коли ОСОБА_1 знаходився у відряджені, то діти залишалися з його другою жінкою, а іноді ходили до бабусі. На протязі 2019-2020 року обидві дитини були у батька літом ( частенько бачила). Ілона живе з ОСОБА_1 . На протязі 2019-2020 року літом ОСОБА_6 була у батька, знає так як її онуки погодки і вони гралися разом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_5 постійно жила з батьком. Вона знає, що ОСОБА_5 проходила лікування, але період не знає. Софію з січня 2019 року по 31.07.2019 року бачила часто, 3-4 разі за тиждень, так як вона проживає напроти їх будинку. На чому забезпечені знаходяться діти, їй не відоме. Останній раз вона бачила ОСОБА_6 давно, точно не пам`ятає коли, мабуть на початку літа 2020 року. ОСОБА_5 вона бачила не кожного дня, але бачила як вона у вечорі поверталася до дому, а вранці уходила. Коли ОСОБА_5 перебувала на лікуванні вона не знає, навіть скільки місяців вона була відсутня не знає.

Тобто, всі вказані свідки зазначали, про те, що вони не можуть чітко визначитися з якого по який час діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають з батьком та перебувають на повному його утриманні, разом з цим повідомляючи, що діти періодично проживали о у батька то у бабусі, стверджувала, що ОСОБА_5 після повернення з лікарні постійно проживає з батьком.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК).

Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

При цьому відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Так судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі і є батьками неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю, яка згодом поїхала на заробітки за кордон. За рішенням суду позивач сплачував аліменти на утримання двох доньок на користь своєї колишньої дружини ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в с. Чернобаївка Херсонської області з 08.07.2018р. по 20.12.2018р. та з 06.04.2019р. по 06.02.2020р. В цей час матір - ОСОБА_2 перебувала за межами країни з 11.01.2019р. по 13.06.2019р. (в`їзд), з 20.06.19р. - 12.09.2019р. (в`їзд), з 24.10.2019р. - 15.08.20р. (в`їзд). Діти в цей час мешкали періодично то за адресою мешкання батька, то за адресою реєстрації матері - у бабусі ОСОБА_17 . Питання щодо визначення місця проживання дітей в установленому законом порядку, сторонами не ініціювалось, а ОСОБА_5 , досягши 14-ти років самостійно вирішила проживати з батьком.

Згідно з положенням частини 2, 3 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них. У разі спору про місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом

Згідно ч. 2,3 ст.161 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою.

Аналіз фактичних обставин справі і зібраних у справі доказів свідчить про те, що ОСОБА_5 з 07.02.2020р. фактично постійно проживає разом зі своїм батьком позивачем ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні. Дані обставини визнані сторонами та не підлягають доведенню.

За вказаний період мати дітей ОСОБА_2 не вживала заходів до відібрання ОСОБА_5 у позивача, даних про те, що вона надавала матеріальне забезпечення дитині - матеріали справи не містять. Разом з цим, мати забрала доньку ОСОБА_6 в серпні 2020 року та виїхала за кордон.

Тому суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Зважаючи на те, що дитина фактично проживає разом з батьком у будинку, який є зареєстрованим місцем їх постійного проживання, дитина знаходиться на утриманні батька, вказані обставини, на думку суду, має істотне значення, які у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України і дають підстави для звільнення батька від сплати аліментів і для стягнення таких аліментів з матері дитини.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які у відповідності до ст.182 СК України підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе визначити стягнення у розмірі ј частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Підстав для стягнення з відповідачки аліментів за минулий час по справі не встановлено, аліменти підлягають стягненню з дати набрання рішенням суду законної сили, як і рішення в частині звільнення позивача від сплати аліментів підлягає виконанню з дня набрання ним законної сили, оскільки діючим законодавством не передбачено звільнення від сплати аліментів за минулий час та подвійне стягнення аліментів ( одночасно з матері ( з дня подання позову) та батька(з дня набранням рішенням законної сили)).

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що приймаючи рішення на користь позивача, суд вважає за необхідне не припинити стягнення по виконавчому листу, а вважає, що належним способом захисту прав позивача буде саме його звільнення від сплати аліментів з відкликання виконавчого листа з огляду на таке.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Разом з тим, нормами Сімейного кодексу України не передбачено припинення стягнення аліментів з батьків на утримання неповнолітніх дітей без припинення права на аліменти. Статтями 192 та 197 СК передбачено спеціальні способи захисту прав платників аліментів, які застосовуються у разі зміни обставин, які мають значення для визначення розміру аліментів, і такими способами є зміна розміру аліментів або звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Відповідно до ст.5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Натомість, в судовому засіданні встановлено, що жоден із способів, передбачених ст.ст.192, 197 СК, не забезпечить усунення порушення прав позивача, а іншого способу не передбачено законом.

У таких випадках слід виходити із загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.7 СК регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Тож, з огляду на положення ст.ст.7, 181, 192 СК, в контексті положень ст.ст.3, 5, 273 ЦПК, ст.ст.13, 16 ЦК, ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині позовних вимог про звільнення позивача від сплати аліментів, оскільки лише у такий спосіб можливо належним чином захистити порушене право позивача і такий спосіб не завдасть шкоди правам та інтересам відповідача і дитини.

Крім того, суд вважає за необхідне відкликати з органів державної виконавчої служби виконавчий лист, виданий Роздільнянським районним судом Одеської області по щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Судовий збір по справі складає 908 грн та не сплачений позивачем при зверненні до суду. Оскільки позов підлягає задоволенню, то вказаний судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного та ст. 180, 181, 184, 188, 191, 192 СК України, керуючись ст. 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів з батька на утримання дитини та стягнення аліментів з матері дитини - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 09.12.1999 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_2 від сплати аліментів відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.07.2015 року (справа № 511/1734/15-ц) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 07 червня 2006 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_4 :

- на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно - до 12 вересня 2022 року, починаючи з дня набрання рішенням законної сили;

- на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно - до 14 червня 2031 року, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

З дня набрання рішенням законної сили відкликати з Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) виконавчий лист, виданий на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.07.2015 року (справа № 511/1734/15-ц) щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 09.12.1999 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_2 аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 07 червня 2006 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_4 , в розмірі по 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно:

- до досягнення донькою ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- до досягнення донькою ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 07 червня 2006 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованої АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 09.12.1999 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення донькою ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволені іншої частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 07 червня 2006 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованої АДРЕСА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн. (Стягувач: Державна судова адміністрація України. Реквізити для зарахування до державного бюджету: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача : Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 04.10.2021р.

Суддя О. В. Іванова