Справа № 234/9135/21
Провадження № 2/234/3414/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області, в складі:

Головуючого судді Бакуменко А.В.

за участю секретаря судового засідання Кісточка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краматорська, цивільну справу№ 234/ 3414/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

Обставини справи:

ОСОБА_2 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Свої вимоги обґрунтували наступним. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, у вигляді житлового будинку, площею 68,7 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав їй на праві власності на підставі договору довічного утримання.

Після смерті матері, з метою прийняття спадщини, позивачка звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою.

Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 161/02-31 від 09.07.2021 року у видачі такого свідоцтва позивачці було відмовлено через те що було встановлено наявність заповіту посвідченого 12.10.1993 року Першою Краматорською ДНК за № 1-4028 від імені ОСОБА_3 . Встановити текст заповіту не є можливим, оскільки він зберігається в Донецькому обласному нотаріальному архіві, котрий розташований в м. Донецьк та є тимчасово окупованою територією.

В зв`язку з вищевикладеним позивачка звернулась до суду та просить визнати за нею право власності на будинок в порядку спадкування , після смерті її матері.

Ухвалою Краматорського міського суду від 15 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.08.2021 року.

Ухвалою Краматорського міського суду від 26.08.2021 року по цивільній справі закрито підготовче судове засідання та права призначена до судового розгляду по суті на 09.09.2021 року.

До суду сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка наполягала на задоволені заявлених вимог, відповідачі не заперечували проти задоволення позову.

Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Краматорську Донецької області померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у виді житлового будинку, площею 68,7 кв. м, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого КП БТІ м. Краматорська 10.11.1992 року, власником будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Стародубцевою Л.В. від 09.07.2021 рок у було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, в зв`язку з тим, що було виявлено заповіт, посвідчений 12.10.1993 року Першою Краматорською ДНК № 1-4038 від імені ОСОБА_3 .

Згідно до відповіді Першої Краматорської ДНК від 02.04.2021 року, останні не мають можливості надати відомості щодо заповіту, оскільки всі документи нотаріальної контори до 2001 року здані на зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, тобто перебувають на тимчасово непідконтрольній державі Україна території.

Так, згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав й обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до норм ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_2 .

Позивач не може оформити у нотаріуса спадщину, у зв`язку з наявністю заповіту та неможливістю доступу до нього.

Вирішуючи питання про визнання права власності на житловий будинок, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за№ 1952-IV, за державною реєстрацією має право звернутися власник або належним чином уповноважена особа.

У відповідність до вимог ст.1297,1299 ЦК України, позивач зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно до статей 1261,1268 ЦК України, спадкуванням с перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із п.4.15 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

У відповідність статті 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеномуст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі суд прийшов до висновку, про наявність підстав про визнання права власності за позивачем ОСОБА_2 на житловий будинок, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.331,392,1268,1296-1299 ЦК України, ст.ст.12,13,141,259,263-265,ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, площею 68,7 кв. м, з надвірними та побутовими спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя Краматорського міського суду А. В. Бакуменко