Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2021 р. Справа № 608/1648/21

Номер провадження2/608/584/2021

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

представника позивача адвоката Квятковського Д. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Чортків в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В позовній заяві вказала, що рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року було визнано право власності на Ѕ (одну другу) частку будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за нею після смерті її чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Друга частина будинку вказаного будинку належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і як вбачається із довідки виданої відповідачем від 01.07.2021 за № 1220 після його смерті в управління майном ніхто не вступав. Просить визнати за неюправо власності на одну другу частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Представник позивача - адвокат Квятковський Д. В. в підготовчому засіданні позов підтримав, просить задоволити.

Відповідач - представник Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в підготовче судове засідання не з`явився. Подав суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає.

Оскільки, відповідач визнає позов, тому суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні, що відповідає вимогам ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України.

Вислухавши представника позивача, врахувавши думку відповідача, який не з`явився в підготовче судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу).

За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року було визнано право власності на одну другу частку будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_1 після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Друга частина будинку вказаного будинку належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і як вбачається із довідки виданої Колиндянською сільською радою від 01.07.2021 за № 1220 після його смерті в управління майном ніхто не вступав.

З довідки Колиндянської сільської ради № 1041 від 31.05.2021 вбачається, що позивач зареєстрована по АДРЕСА_1 та проживає одна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності

є рівними перед законом.

Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом ст. 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте, не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як передбачено п. 14 цієї ж постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки, така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнішому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Отже, враховуючи норми закону, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки, відповідач позов визнав у підготовчому судовому засіданні, тому на виконання вимог закону, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позовів.

На підставі ст. ст. 25, 30, 182, 316 - 318, 328, 344 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 142, 200, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 до Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області (, АДРЕСА_1) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , жителькою АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 право власності на одну другу частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, , що розташоване за адресою: поштовий індекс 46000, бульвар Шевченка, 39, м. Тернопіль, повернути зі спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 , жительці АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви за квитанцією АБ «Укргазбанк» № 57439798 від 05.08.2021 - в сумі 908,00 гривень, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 27 вересня 2021 року.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1648/21

Рішення набирає законної сили « » 2021 р.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано « » року

Секретар: