РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

(Справа № 285/2590/21, провадження у справі № 2/0285/699/21)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання попередніх договорів купівлі-продажу квартир нечинними та стягнення виплаченої суми

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із з даним позовом, у якому просила стягнути з відповідача 755250 грн., з яких: 397500 грн.,- кошти сплачені нею за попереднім договором купівлі-продажу квартири; штраф в розмірі 1% від суми одержаних коштів, що становить 19875 грн.; 59625 грн. - 3% річних; 287250 грн. - інфляційні втрати. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 17 серпня 2016 року між нею та ОСОБА_4 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до п.2.1. зазначеного попереднього договору сторони зобов`язались в майбутньому, в обумовлений п.4.3 цього договору строк, укласти договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку, який будується на земельній ділянці, що належить продавцю на праві приватної власності.

Відповідно до п. 3.1. попереднього договору сторони домовились, що загальна вартість квартири становить 452 500 грн.

Позивачка вказує, що на виконання умов попереднього договору вона сплатила відповідачеві кошти в сумі 397 500 грн, проте житловий будинок не був введений в експлуатацію у передбачений договором строк та основний договір з вини відповідача не укладений.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтею 635 ЦК України, позивачка просила задовольнити її позовні вимоги.

Відповідач у поданому відзиві позовні вимоги не визнав. Відповідач посилається на те, що згідно п.4.3 та п.4.4. попереднього договору основний договір повинен бути укладений протягом 3-х місяців після отримання сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта, а наданий час такий сертифікат ним не отримано, в зв`язку з чим наданий час не наступили строки укладання основного договору.

Враховуючи вищезазначене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Так, судом встановлено, що 17 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири квартири АДРЕСА_1 , який нотаріально не посвідчений (а.с.5-7).

Згідно п. 2.1. попереднього договору сторони зобов`язуються в майбутньому в обумовлений п. 4.3 цього договору строк, укласти договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку, який будується на земельній ділянці, що належить продавцю на праві приватної власності.

Відповідно до п. 4.3 попереднього договору сторони беруть на себе обов`язок укласти основний договір протягом трьох місяців після отримання продавцем сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта чи іншого документа, що підтверджує введення житлового будинку в експлуатацію.

Згідно п. 5.1.1 попереднього договору передбачено, що продавець зобов`язаний здати житловий будинок в експлуатацію не пізніше 4 кварталу 2016 року.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2 попереднього договору загальна вартість квартири, за яку вона буде продана покупцю на підставі основного договору, становить 452500 грн. До підписання попереднього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження наміру виконати свої зобов`язання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платоспроможності, покупець передав, а продавець отримав грошові кошти в розмірі 300000 грн. Залишок грошових коштів в сумі 152 500 грн., що еквівалентно 5980 дол.США, покупець зобов`язується внести не пізніше 30 березня 2017 року, рівними частинами щомісячно.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи квартира не збудована, будинок не введено в експлуатацію, що в судовому засіданні не заперечувалось представником відповідача та відповідачем у поданому ним відзиві.

Також встановлено, що ОСОБА_1 на виконання п.3.2 попереднього договору, в період з вересня 2016 по березень 2017, було сплачено 97 500 грн., про що свідчать копії квитанцій до прибуткового касового ордеру (а.с.18-19).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_4 на підставі попереднього договору 397 500 грн.

Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Статтею657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як вже було вищевстановлено, попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 17.08.2016 року укладений в письмовій формі та нотаріально не посвідчений.

За таких обставин, підписаний сторонами попередній договір є нікчемним, оскільки під час його укладання не було дотримано вимог щодо нотаріального посвідчення.

Таким чином, під час переходу майна у формі грошових коштів від позивачки до відповідача була відсутня для цього належна правова підстава, набувач збагатився за рахунок потерпілої особи без достатньої підстави, передбаченої законом, іншими правовими актами чи правочином, оскільки такий перехід майна суперечить юридичному змісту правовідношення та не ґрунтується на прямій вказівці закону.

Згідно зі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. (постанова ВС №61-6348св18 від 20 березня 2019 р)

Отже, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт отримання ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 397 500 грн., при цьому договір на підставі якого було отримано ним грошові кошти є нікчемним, суд приходить до висновку, що зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до частини другої статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

За приписами статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За безпідставне користування коштами позивачки відповідач також має сплатити інфляційні втрати у розмірі 214 135,81 грн. та 3 % річних у сумі 59 455,96 грн.

Також, оскільки позивачка була звільнений від оплати судового збору в зв`язку з тим, що являється інвалідом ІІ групи, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 6 710 грн.

Суд також звертає, що при розгляді даної справи, було враховано висновки Великої Палати Верховного суду, які зроблені у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19), від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) та від 08 червня 2021 року у справі №662/397/15-ц щодо обов`язку суду надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, оскільки це є складовою класичного принципу jura novit curia.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючою АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого АДРЕСА_4 ) про визнання попередніх договорів купівлі-продажу квартир нечинними та стягнення виплаченої суми- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти в сумі 397 500 (триста дев`яносто сім тисяч п`ятсот) грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 59 455 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 96 коп. та 214 135 (двісті чотирнадцять тисяч сто тридцять п`ять) грн. 81 коп. інфляційних нарахувань.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 6 710 (шість тисяч сімсот десять) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Повний текст рішення виготовлено 08 вересня 2021 року.

Головуючий