Справа № 190/1227/21
Провадження №4-с/190/3/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Кудрявцевої Ю.В.

за участю:

секретаря судового засідання - Пронської Т.В.

скаржника - ОСОБА_1

представника скаржника - ОСОБА_2

особи, дії якої оскаржуються Черняк О.М.

стягувача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданніскаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець П`ятихатського ВДВС у Кам`янському районі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) - Черняк Оксана Миколаївна, стягувач - ОСОБА_3 , про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця П`ятихатського РВ ДВС Південно Східного МУ Міністерства юстиції Черняк О.М. по виконавчому провадженню №17895623 в частині винесення нею постанов про арешт коштів боржника від 04.08.2021 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12.08.2021 року та постанови про накладання на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, та зобов`язати державного виконавця скасувати зазначені постанови.

Скарга обгрунтована тим, що на примусовому виконанні П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янскому районі Дніпропетровської області Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувають матеріали виконавчого провадження № 17895623 за виконавчим листом № 2-548/09 від 18.02.2010 року, виданого П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_3 , починаючи з 11.11.2009 року. 12.08.2021 року старшим державним виконавцем П`ятихатського районного відділу державної виконавчої служби Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Черняк О.М. винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, а також постанова про накладання на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Крім цього, 04.08.2021 року старшим державним виконавцем Черняк О.М. була винесена постанова про арешт коштів боржника за ВП № 1789562. Вважає прийняті постанови від 04.08.2021 року та 12.08.2021 року неправомірними, такими, що постановлені на підставі неповного з`ясування та недоведеності всіх обставин справи, що мають істотне значення, отже є такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу ОСОБА_1 з підстав, викладених в ній та просив її задовольнити. Зазначив, що обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки ОСОБА_1 наразі є безробітним і транспортний засіб для нього є джерелом існування, так як останній працює у службі таксі.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав та пояснив, що дійсно працює в службі таксі, але не офіційно та без державної реєстрації на провадження даного виду господарської діяльності.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги з підстав її безпідставності та стверджуючи, що всі оскаржувані постанови державного виконавця виконані законно, виносились державним виконавцем на підставі її заяв.

Суб`єкт оскарження - старший державний виконавець П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янскому районі Дніпропетровської області Черняк О.М. в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення скарги, вважаючи її необґрунтованою з підстав, викладених у письмових запереченнях на скаргу з додатками з виконавчого провадження ВП № 1789562, в яких вона просила суд, відмовити у задоволенні скарги, вважаючи свої дії законними, ухваленими згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали скарги, копії виконавчого провадження ВП № 1789562 за виконавчим листом № 2-548/09 від 18.02.2010 р., суд дійшов до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Обов`язковість рішення суду, як одна з засад судочинства встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на дату виконання рішення суду) - державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (ч. 1 ст. 20 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що на примусовому виконанні П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янскому районі Дніпропетровської області Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувають матеріали виконавчого провадження № 17895623 за виконавчим листом № 2-548/09 від 18.02.2010 року, виданого П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_3 .

Згідно постанови державного виконавця від 02.03.2010 року, - відкрито виконавче провадження за вищезазначеним виконавчим листом.

Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 22.11.2013 року, проводилося стягнення заборгованості по аліментам за місцем роботи ОСОБА_1 , що підтверджено звітами про здійснення відрахування та виплат. Стягнення аліментів припинено в зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з роботи.

13.07.2021 року державним виконавцем було здійснено виклик боржника ОСОБА_1 на 03.08.2021 року, відповідно до якого останнього зобов`язано надати пояснення за фактом невиконання рішення суду та певний перелік документів.

Але за викликом боржник не з`явився, зобов`язання, покладені на нього державним виконавцем не виконав.

12.08.2021 року державним виконавцем у зв`язку з тим, що за боржником наявна заборгованість понад шість місяців та керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено вмотивовану постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

04.08.2021 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів що містяться на рахунках звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно розрахунку державного виконавця від 05.08.2021 р. - заборгованість боржника ОСОБА_1 , станом на 01.08.2021 року становить 105825,46 грн. (а.с.18).

В зв`язку з тим, що боржник має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, - 12.08.2021 року державним виконавцем на підставі ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про накладення на боржника штрафу в розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 15).

Боржником не спростовується наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів.

Жодних підтверджень щодо сплати заборгованості на момент винесення тимчасових обмежень боржник не надав.

Законом № 1404-VIII встановлено, що строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VIII, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Отже, суд вважає, що вищевказані оскаржувані постанови державного виконавця про застосування обмежень до боржника - винесені державним виконавцем правомірно, доводи скарги про неправомірне встановлення державним виконавцем зазначених обмежень відносно боржника не заслуговують на увагу. Окремо слід зазначити, що суд не приймає до уваги доводи скаржника та його представника щодо того, що обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ставить останнього у скрутне матеріальне становище та позбавляє засобів існування, оскільки як зазначив боржник, він працює неофіційно і без державної реєстрації на провадження даного виду господарської діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга боржника ОСОБА_1 безпідставна та необґрунтована, з урахуванням того, що державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» було відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню та строк пред`явлення якого відповідає та узгоджується з вимогами ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», і відповідно, державним виконавцем здійснено усі можливі передбачені чинним законодавством дії щодо неупередженого, своєчасного та фактичного виконання судового рішення, що відповідає вимогам ст. 19 Конституції України, а також, всі оскаржувані рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом.

Керуючись ст.ст. 126,447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», затверджену Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, Постановою Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги заявника (боржника) ОСОБА_1 заінтересовані особи: старший державний виконавець П`ятихатського ВДВС у Кам`янському районі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) - Черняк Оксана Миколаївна, стягувач - ОСОБА_3 , про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судової ухвали складено та підписано 10.09.2021 р.

Суддя Кудрявцева Ю.В.