РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня 2021 рокуСправа №451/1788/20
Провадження № 2/451/388/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1788/20 за позовом ОСОБА_2 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

09 листопада 2020 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області померла тітка позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області 26.10.1998 року.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №1 від 22.02.2017 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_6 .

Відповідно до Довідки №866 від 28.11.2016 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області: « ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживали і були зареєстровані: мати - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , братова - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , племінниця - ОСОБА_2 , зять - ОСОБА_8 , внук ОСОБА_9 , внучка - ОСОБА_10 ».

Отже, мати спадкодавця - ОСОБА_6 була спадкоємцем першої черги майна померлої ОСОБА_3 .

Згідно Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області 27.01.2002 року, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Миколаїв Радехівського району.

Згідно Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 від 11.09.1998 року, батько позивача - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 помер, тому на час відкриття спадщини після смерті баби позивача - ОСОБА_6 спадкоємцем за законом першої черги після смерті баби була її внучка ОСОБА_2 .

Після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , окрім іншого, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії III-ЛВ №011177, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за №11845.

Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011177, вбачається, що спадкодавцю було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,2392 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,2206 гектарів (кормових угідь).

Мати спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_6 прийняла спадщину від померлої доньки, оскільки проживала спільно з померлою спадкодавицею на день її смерті, вела спільне господарство та фактично вступила в управління та володіння її майном, однак не змогла оформити своїх спадкових прав через те, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011177, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за №11845 видано після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 .

Маючи намір оформити спадщину після смерті баби, позивач звернулася до приватного нотаріуса Юрченко О.В., однак нотаріусом було в усній формі відмовлено у оформленні спадщини у зв`язку з пропущеним терміном прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки (оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю) через його втрату, а також тим, що Державний акт на право приватної власності на землю видано після смерті спадкодавця.

Позивач після смерті бабусі - ОСОБА_6 , фактично прийняла спадщину, оскільки перед смертю та на день смерті була зареєстрована і проживала із спадкодавцем і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме городом, садом, земельною ділянкою загальною площею 1,4598 гектарів, яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ №011177 належать ОСОБА_3 .

Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому позивач вимушена звернутися з позовом до суду.

Просить суд: встановити факт, що ОСОБА_6 і ОСОБА_6 є однією і тією ж особою; визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом від спадкодавця - ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка прийняла спадщину, але не встигла оформити своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і, які належали ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011177, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11845 від 24.01.2001 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,2392 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,2206 гектарів (кормових угідь) (а.с.4-9).

02 вересня 2021 року представник позивача подав до суду заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої, окрім іншого, просить суд встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_11 і бабою ОСОБА_2 (а.с.35-35 зворот).

В підготовчому судовому засіданні 02 вересня 2021 року судом постановлено ухвалу, відповідно до якої прийнято уточнення позовних вимог та замінено відповідача по справі - Миколаївську сільську раду Радехівського району Львівської області на належного відповідача - Лопатинську селищну раду Радехівського району Львівської області (а.с.40-41).

06 вересня 2021 року до суду надійшла заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої, представник позивача також просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.45-45 зворот).

Враховуючи, що представник Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області подав до суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача із визнанням позовних вимог з врахуванням заяви про зміну позовних вимог, суд дійшов висновку про можливість продовження розгляду справи та прийняття рішення по суті позовних вимог (а.с.48).

У підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з врахуванням уточнення підтримав в повному обсязі, позов просить задовольнити.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області. Позовні вимоги визнає (а.с.48).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області 26.10.1998 року (а.с.13).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №1 від 22.02.2017 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_6 (а.с.14).

З довідки №866 від 28.11.2016 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживали і були зареєстровані: мати - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , братова - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , племінниця - ОСОБА_2 , зять - ОСОБА_8 , внук ОСОБА_9 , внучка - ОСОБА_10 . Заповіт від імені померлої виконкомом Миколаївської сільської ради не посвідчувався (а.с.15).

Відповідно до Експертного висновку №056/2194-а від 13.10.2020 року, наданого Українським бюро лінгвістичних експертиз НАН України: «…українські записи особового імені ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть; сертифіката на право на земельну частку (пай) запис ОСОБА_6 ; довідка, видана виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, запис ОСОБА_6 ) і ОСОБА_6 (свідоцтво про народження ОСОБА_11 , запис мати ОСОБА_6 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними».

Також згідно із вищевказаним експертним висновком: «…записи імені по батькові ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть; сертифікат на право на земельну частку (пай), запис ОСОБА_6 ), ФІЛІМОНІВНА (довідка, видана виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, запис ОСОБА_6 ) і ОСОБА_6 (свідоцтво про народження ОСОБА_11 , запис мати ОСОБА_6 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними» (а.с.16-16 зворот).

Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011177, виданого 24.01.2001 року на підставі рішення ХІІ сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23.06.2000 року і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №11845, вбачається, що земельна ділянка загальною площею 1,4598 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_3 .

Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки вищевказана земельна ділянка складається з двох земельних ділянок: площею 1,3292 га та площею 0,2206 га (а.с.22-22 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області 27 січня 2002 року (а.с.17).

З довідки №864 від 28.11.2016 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживали і були зареєстровані: невістка - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , внучка - ОСОБА_2 , зять - ОСОБА_8 , правнук - ОСОБА_9 , правнучка - ОСОБА_10 . Заповіт від імені померлої виконкомом Миколаївської сільської ради не посвідчувався (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області 11 вересня 1998 року (а.с.19).

З копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 від 12.09.1964 року, вбачається, що ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 в с.Миколаїв Бродівського району Львівської області. Батько - ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_7 (а.с.20).

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_5 від 11.02.1995 року, встановлено, що ОСОБА_8 і ОСОБА_16 11.02.1995 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_17 » (а.с.21).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Факт, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_11 і бабою ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , не довіряти показам якого у суду немає підстав.

Також свідок в судовому засіданні підтвердив факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.49).

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_6 фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті дочки - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже, як спадкоємець першої черги прийняла спадщину.

Окрім цього, з наведеного вище вбачається, що ОСОБА_2 фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті баби - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а отже, в розумінні вимог ст.549 та ч.2 ст.529 ЦК УРСР прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини не було в живих її батька - ОСОБА_11 (помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ), який був би спадкоємцем.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, а також у позивача відсутні оригінал державного акта, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту родинних відносин, встановлення фактів прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, зокрема, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_11 і бабою ОСОБА_2 .

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом від спадкодавця - ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка прийняла спадщину, але не встигла оформити своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і, які належали ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011177, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11845 від 24.01.2001 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,2392 га (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,2206 га (кормових угідь).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 1 жовтня 2021 року.