ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 645/92/21

провадження № 22-ц/818/4522/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 18 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Шарка О.П.,

УСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 гривень щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки за попередній період, а саме за два роки шість місяців до дати пред`явлення дійсного позову у розмірі 3000 грн щомісяця.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 23 серпня 1996 року по 3 лютого 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу у подружжя народилася донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Між сторонами існувала усна домовленість про сплату ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки в розмірі, еквівалентному 100 доларам США, щомісяця, яку відповідач не виконував. Від забезпечення доньки матеріальною допомогою у добровільному порядку відповідач відмовляється, працює неофіційно за межами України.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 18 травня 2021 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 6 січня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 в межах суми виплати за один місяць допущене до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи стан здоров`я дитини та матеріали справи доведеною є спроможність ОСОБА_2 сплачувати аліменти у розмірі 3000 гривень щомісяця на утримання дитини, оскільки відповідач є працездатним та зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу (надалі СК) України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 6 січня 2021 року, у зв`язку з чим аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати, підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні.

В поданій 3 червня 2021 року апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за попередній період скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти за минулий час, а саме за два роки шість місяців до дати подання позовної заяви у розмірі 3000 грн на місяць, а всього 90 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд протиправно не застосував до виниклих правовідносин положення ч.2 ст.191 СК України, хоча послався на вказану статтю. Суд не врахував, що 19.05.2019 ОСОБА_1 вже зверталася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 . Але тоді відповідач запевнив ОСОБА_1 , що буде сплачувати аліменти добровільно, передав через свою матір кошти на погашення заборгованості зі сплати аліментів за 2016 рік та сім місяців 2017 року. Тому ОСОБА_1 у 2019 році звернулася до суду з заявою про залишення її позову без розгляду. Свого обов`язку сплачувати аліменти ОСОБА_2 не виконав, після часткового погашення заборгованості зі сплати аліментів припинив як погашати іншу частину заборгованості, так і сплачувати поточні платежі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу (надалі ЦПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що заочне рішення суду від 18.05.2021 в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів з 06.01.2021 у розмірі 3 000 гривень щомісяця не оскаржується, рішення суду переглядається виключно в частині відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів за минулий період, а саме за два з половиною роки, що передували зверненню ОСОБА_1 до суду з дійсним позовом.

При цьому відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Додаючи до апеляційної скарги докази, які не були подані разом з позовною заявою, ОСОБА_1 не зазначає, чому саме вона не долучила їх до позовної заяви. Тому колегія суддів перевіряючи законність та обґрунтованість заочного рішення суду від 18.05.2021, не враховує долучені позивачем до апеляційної скарги докази.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.08.1996 по 03.02.2009 (а.с. 3-4).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_3 (а.с. 5).

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 14.01.2021 вбачається, що ОСОБА_2 з 01.02.2017 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена адреса відрізняється від адреси проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин першої, другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яке буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Статтею 191 СК України, в редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що вжив заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Зазначений висновок стосовно застосування відповідних норм права викладений в постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 636/3004/17 (провадження № 61-2054св19).

Колегія суддів уважає, що ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів того, що з середини 2018 року вона вживала заходів щодо одержання аліментів від ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але він ухилявся від їх сплати. Доводи апеляційної скарги зазначеного висновку не спростовують.

Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, заочне рішення суду від 18.05.2021 залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 18 травня 2021 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий період залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 30 серпня 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук