22-ц/804/1991/21
265/2448/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року місто Маріуполь

справа № 265/2448/19

провадження № 22-ц/804/1991/21

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Грішко С.В.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Яровой Андрій Вікторович, на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Костромітіної О.О. від 17 травня 2021 року, повний текст рішення виготовлено 25 травня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, який уточнював, виключивши з кола відповідачів ОСОБА_3 .

Позовна заява мотивована тим, що 27 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_2 укладений договір позики, оформлений у вигляді боргової розписки на загальну суму 45 000 доларів США.

Відповідач зобов`язався повернути зазначену суму в строк до 01 березня 2018 року.

На час звернення до суду з позовом відповідач борг не повернув, на прохання добровільно повернути борг не реагує.

Оскільки відповідач своєчасно борг не повернув, тому відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, повинен сплатити три проценти річних від простроченої суми, розмір яких складає 1 835 доларів США.

Позивач просив суд стягнути з відповідача борг за договором позики, укладеним між ним та ОСОБА_2 27 жовтня 2012 року, в розмірі 45 000 доларів США, три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 1 835 доларів США в національній валюті за офіційним курсом НБУ к долару США на день проведення платежу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу у розмірі 45 000 доларів США, трьох процентів річних у розмірі 1 835 доларів США задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27 жовтня 2012 року 45 000 доларів США та три проценти річних від прострочення суми заборгованості у розмірі 1 835 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням почеркознавчої та технічної експертизи документів в розмірі 7 536 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 9 605 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розмір боргу підтверджується виданою розпискою, визначений розпискою строк для повернення позики закінчився, а наявність в позивача боргової розписки свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань, що є підставою для застосування до останнього нарахування 3% річних, що є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

25 червня 2021 року ОСОБА_2 , в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Яровой А.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час прийняття уточнення до позовної заяви, а саме вимогу про стягнення з відповідача 3% річних від суми боргу, судом порушено процесуальну процедуру, що порушує права відповідача.

Адвокат відповідача заперечує проти складання ОСОБА_2 розписки від 27 жовтня 2012 року, проте, визнає, що між сторонами спору існували численні договірні правовідносини.

Крім того, представник відповідача не погоджується з висновком експерта №1053/1054-19 від 03 січня 2020 року, оскільки достовірно не ідентифікована особа, яка цю розписку склала.

Адвокат вказує, що неодноразово звертався до суду першої інстанціїї з клопотання про призначення повторної почеркознавчої та технічної експертизи, які без підставно залишені без задоволення.

Крім того, справа розглянута за відсутності відповідача та його представника, чим порушено права ОСОБА_2 .

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача позивач ОСОБА_1 не скористався.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Ткаченко Т.Б.

Ухвалою апеляційного суду від 05 липня 2021 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Яровой А.А., про поновлення строку на апеляційне оскарження та про відстрочення сплати судового збору, відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Ухвалою апеляційного суду від 12 липня 2021 року справа призначена до судового розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Попова С.А., Ткаченко Т.Б.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

27 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, оформлений у вигляді боргової розписки на загальну суму 45 000 доларів США.

Відповідач зобов`язався повернути вказану суму в строк до 01 березня 2018 року.

У зазначений строк ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань не виконав, грошові кошти у повному обсязі не повернув.

За висновком експерта № 1053/1054-19 від 03 січня 2020 року за результатами проведення судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів почерк, яким виконано рукописний текст оригіналу розписки від імені ОСОБА_2 , що починається та закінчується словами : «Я ОСОБА_4 проживающий по ….» та «…обязуюсь отдать до 01.03.2018 г. всю сумму. 27.10.2012 /підпис/», виконаний самим ОСОБА_2 . Підпис, виконаний від імені ОСОБА_2 та розміщений в нижній частині наданої на експертизу розписки від 27 жовтня 2012 року, виконаний самим ОСОБА_2 . Ознаки зміни первинного змісту рукописного тексту розписки від 27 жовтня 2012, виконання шляхом (підчистки, дописки, змивання, травлення, виправлення, тощо) не виявлені. Вартість проведення даної експертизи складає 7 536 гривень, яка була сплачена позивачем, що підтверджується квитанцією про оплату.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення позивача ОСОБА_1 , який вважав рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційно скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За вимогами частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

З положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами укладений договір позики від 27 жовтня 2012 року, за яким позивач ОСОБА_1 27 жовтня 2012 року передав відповідачу ОСОБА_4 у якості позики суму 45 000 доларів США, яку останній зобов`язався повернути в строк до 01 березня 2018 року.

Також місцевим судом з`ясовано, що відповідач свої зобов`язання за укладеним договором позики не виконав і позикодавцю позику не повернув, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 45 000 доларів США.

Доказів на підтвердження погашення боргу відповідачем до суду не надано.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки відповідач свої грошові зобов`язання з повернення отриманої позики не виконав, з нього підлягає стягненню неотримана позивачем за договором сума боргу та три відсотки річних від простроченої суми.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Верховний Суд України в постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та 02 липня 2014 року у справі № 6-79 цс14 виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику, а тому посилання відповідачів на те, що вони лише підписали договір позики, а гроші від позивача не отримували є неспроможними.

Твердження апеляційної скарги про сумнівність експертного висновку №1053/1054-19 від 03 січня 2020 року не є слушними, оскільки грунтуються лише на особистих міркуваннях сторони відповідача та нічим тне спростований.

Експертним висновком в повному обсязі надано відповіді на запитання, які стосувались наявності виправлень у розписці, що складена відповідачем ОСОБА_4 .

Кваліфікація судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Будзієвського М.Ю. не викликає сумнівів. Він був допитаний судом та підтвердив свій висновок.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (правовий висновок Верховного суду України, викладений у постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 6-487цс17).

Суд першої інстанції виявив справжню правову природу укладеного між сторонами договору, в результаті чого дійшов правильного висновку, що між позивачем та відповідачами виникли зобов`язання за договором позики, які позичальник порушив та не повернув позичені грошові кошти, внаслідок чого з нього підлягають стягненню заборгованість за договором позики та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому місцевий суд стягнув як суму боргу у доларах США, що було погоджено сторонами у договорі позики, так і три відсотки річних, що відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 № 464/3790/16-ц, в якій зазначено, що 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Доводи апеляційної скарги щодо допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального закону не впливають на правильність ухваленого рішення та не спростовують висновків суду.

Інші доводи апеляційної скарги є також необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення щодо скасування або зміни оскарженого рішення суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду про задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, ухвалою апеляційного суду від 05 липня 2021 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Яровой А.В., та відстрочено сплату судового збору у сумі 14 407 грн 50 коп. до ухвалення судвого рішення у справі апеляційним судом, вказану суму необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Яровой Андрій Вікторович, залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 14 407 (чотирнадцять тисяч чотиреста сім) гривень 50 копійок у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 3 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді С.А. Попова

Т.Б. Ткаченко.