Справа № 324/241/21
Провадження № 2/324/340/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Каретник Ю.М., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Пологи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Каретник Юлії Миколаївни у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У провадженні Пологівського районного суду Запорізької області перебуває вказана цивільна справа.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді, яка обґрунтована тим, що вона не розуміє те, що їй говорить суддя, а також причини відкладення судових засідань, вважає, що суддя свідомо затягує розгляд справи. Крім того, вона повідомляє, що невідомі перед приміщенням суду 07 липня 2021 року збили її з ніг і затягли у приміщення суду, де знаходилися суддя та секретар суду. Їй сказали, що вона перебуває у нетверезому стані, а коли вона запропонувала здати аналіз крові, усі розійшлися. Після цього, за твердженням ОСОБА_1 , суддя 09 серпня 2021 року найняла охорону.

Судом враховано, що відповідно до положень ч.2, ч.5, ч.7 і ч.8 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи наведене вище, заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Каретник Ю.М. вирішується судом, який розглядає справу, оскільки у Пологівському районному суді Запорізької області наразі здійснюють правосуддя лише двоє суддів.

Крім того, оскільки наступне судове засідання у даній справі призначено на 10 вересня 2021 року на 12 год. 55 хв., дана заява про відвід судді була подана поза межами судового засідання і у період перебування головуючого судді у щорічній відпустці, розгляд даної заяви здійснюється невідкладно у перший робочий день після виходу з відпустки головуючого судді у порядку письмового провадження без проведення судового засідання та без здійснення фіксування судового процесу технічними засобами.

Розглянувши вказану заяву про відвід судді по суті, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Судом встановлено, що ухвалу про відкриття провадження у справі разом із судовою повісткою про виклик у перше судове засідання на 05 травня 2021 року ОСОБА_1 отримала ще 15 березня 2021 року.

Натомість, у заяві про відвід судді відсутнє будь-яке обґрунтування того, чому вона подана до суду лише 19 серпня 2021 року, тобто з пропуском строків, визначених у ч.3 ст.39 ЦПК України, зважаючи також на те, що підставами для відводу судді Гапіч Л.П. вказує події, які мали місце 07 липня 2021 року та 09 серпня 2021 року, а останнє судове засідання у справі, де судом було вирішено відкласти судовий розгляд на 10 вересня 2021 року, на що також звертає увагу ОСОБА_1 , відбулося 09 серпня 2021 року.

Крім того, клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із заявою про відвід судді Гапіч Л.П. не подавала.

Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

У даному випадку судом також враховано, що відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні. Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Повний і чіткий перелік підстав для відводу чи самовідводу судді передбачено у ст.36 і ст.37 ПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із ч.3 ст.36 ЦПК України до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Як встановлено у ст.37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Судом враховано, що право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності судді під час розгляду справи має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя неупередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення «Фей проти Австрії» від 24.02.1993 року, серія А, №255, с.12, п.п.27,28 і 30 та «Веттштайн проти Швейцарії», заява №3395/96, п.42 ЄСПЛ 200-ХІІ).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст.6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (рішення у справі «Фельдман проти України», заяви № 76556/01 та 38779/04, від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Згідно з п.12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

У той же час, як вбачається із заяви ОСОБА_1 про відвід судді Каретник Ю.М., вона не містить посилання на жодну із підстав, які визначені у ст.36 і ст.37 ЦПК України.

При цьому її обґрунтування зводиться до незгоди позивача з процесуальними діями та рішеннями судді, які вона не розуміє, та вважає, що суддя свідомо затягує розгляд справи.

Однак, ч.4 ст.36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Зважаючи на підстави заявленого відводу, суд вважає, що заява не містить посилання на конкретні дії судді Каретник Ю.М., які можуть свідчити про її упередженість або необ`єктивність при розгляді даної справи.

Суддею під час судових засідань позивачу неодноразово роз`яснювалось право на отримання кваліфікованої правничої допомоги, оскільки ОСОБА_1 є юридично необізнаною з питань ведення судового процесу. Проте, за правничою допомогою позивач так і не звернулась.

Крім того, судом постійно роз`яснювалися позивачу особливості розгляду цивільних справ, а також наслідки вчинення та невчинення певних процесуальних дій. Однак, ОСОБА_1 під час судового засідання висловлювала своє бачення порядку судового розгляду справи, яке не завжди співпадає з вимогами чинного ЦПК України, на що головуючий суддя неодноразово звертала її увагу.

Також варто зауважити, що на даний час справа призначалась до розгляду в спрощеному позовному провадженні чотири рази, а саме: на 05 травня 2021 року, на 07 липня 2021 року, на 09 серпня 2021 року і на 10 вересня 2021 року (а не шість, як вказує позивач), і судові засідання відкладалися виключно із передбачених законодавством підстав і для забезпечення дотримання рівності процесуальних прав сторін. Зокрема, 05 травня 2021 року судовий розгляд було відкладено через неявку позивача без повідомлення причин, 07 липня 2021 року судовий розгляд було відкладено за клопотанням представника відповідача і 09 серпня 2021 року судовий розгляд було відкладено на 10 вересня 2021 року для ознайомлення відповідача та його представника з матеріалами справи, оскільки вони не отримували додатків до уточненої позовної заяви, яка була подана позивачем.

Тому, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням конкретних обставин даної справи, характеру права, для захисту якого надійшла заява до суду, та його значення для сторін, періоду, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення, відсутності значного публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі, значення справи для судової та правозастосовної практики, із поданої заяви та долучених до неї документів неможливо встановити жодної об`єктивної причини пропуску строку на звернення до суду із заявою про відвід судді.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тому заява ОСОБА_1 про відвід судді Каретник Ю.М. має бути залишена без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 41, 258-261, ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Каретник Юлії Миколаївни у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Каретник Ю. М.