Справа № 936/661/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Кожух О. А., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Микуляк Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 04 листопада 2020 року, ухвалене суддею Павлюк С. С., по справі за позовом ОСОБА_1 до виконкому Воловецької селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання права користування житловим будинком та зобов`язання укласти договір, -

В С Т А Н О В И В :

У серпня 2020 року ОСОБА_1 пред`явив позов до виконкому Воловецької селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання права користування житловим будинком та зобов`язання укласти договір.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (батько позивача), який проживав у будинку АДРЕСА_1 . Факт правомірності та законності проживання у вказаному будинку підтверджується рішенням виконкому Воловецької селищної ради від 15.12.1986 року № 217 та ордером на зайняття житлового приміщення, виданого цим же органом від 15.12.1986 року № 223.

Будинок житловою площею 54, 5 кв.м. виділявся наймачу ОСОБА_2 , сімя якого складалася з трьох чоловік: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (дружина) та ОСОБА_1 (син).

За час користування даним житлом батько позивача ОСОБА_2 належно виконував зобов`язання щодо утримання будинку, а також сплачував усі комунальні та інші обов`язкові платежі. Жодних претензій з боку Воловецької селищної ради (власника квартири), а також інших органів стосовно порушень правил користування житловим приміщенням не було.

Після смерті батька, позивач ОСОБА_1 , як член сімї наймача, продовжував виконувати обов`язки щодо утримання будинку, а також сплати усіх комунальних та інших обов`язкових платежів.

В березні 2014 року, з метою оформлення права на спадщину, позивач звернувся до державної нотаріальної контори із відповідною заявою, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 18.03.2014 року № 36900420.

В червні 2018 року, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач повторно звернувся до державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено в усній формі, оскільки право власності на будинок не оформлений.

12 грудня 2019 року як член сімї наймача позивач звернувся до виконкому Воловецької селищної ради із заявою про укладення договору найму житлового приміщення. Однак, рішенням виконкому Воловецької селищної ради від 26.12.2019 року № 192 в задоволенні цієї заяви відмовлено, оскільки Воловецька селищна рада не є наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією), позивач не перебуває на обліку поліпшення житлових умов та з вересня 2007 року постійно проживає і зареєстрований в м. Чоп.

З вказаним рішенням Воловецької селищної ради позивач не погоджується, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим. У будинку по АДРЕСА_1 позивач був зареєстрований до 27.08.2007 року, після чого змінив місце реєстрації у зв`язку з переведенням на роботу в м. Чоп. Разом з тим, позивач продовжував користуватися цим житловим будинком, тимчасово проживав у ньому, утримує його у належному стані, про що свідчить у тому числі відсутність заборгованості за комунальні послуги. Відповідно до рішення 35 сесії 7 скликання від 08.11.2019 року № 1075 власником (балансоутримувачем) будинку по АДРЕСА_1 . Позивач як член сімї наймача постійно проживав у даному будинку до серпня 2007 року, а з того часу і до тепер тимчасово, а тому, на його думку, не втратив право користування цим будинком. Укладення договору з позивачем на вивіз твердих побутових відходів є підтвердженням факту визнання позивача наймачем та користувачем будинку. Оплата інших послуг також підтверджує цей факт. Крім того, факт користування будинком можуть підтвердити сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . За весь час проживання та користування будинком відповідач жодного разу не пред`являв претензій до позивача.

У зв`язку з цим позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Воловецької селищної ради «Про відмову в укладенні договору найму житлового приміщення» від 26.12.2019 року № 192 , визнати за ним право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 та зобов`язати виконком Воловецької селищної ради укласти з позивачем ОСОБА_1 договір найму житла по АДРЕСА_1 (а.с.2-7).

Рішенням Воловецького районного суду від 04 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.95-98).

На це рішення позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що його покійний батько був наймачем житлового будинку по АДРЕСА_1 . Після смерті батька, позивач ОСОБА_1 , як член сім`ї наймача, продовжував виконувати обов`язки щодо утримання будинку, а також сплачувати усі комунальні та інші обов`язкові платежі, користувався ним та тимчасово у ньому проживав. Висновки місцевого суду про відсутність підстав для визнання за позивачем права користування житловим будинком є помилковими, не відповідають обставинам справи. У зв`язку з цим позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати, а позов задовольнити (а.с.103-105).

У судове засідання в апеляційній інстанції сторони не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце його проведення належним чином. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він свою скаргу підтримав та просив задовольнити.

Воловецька селищна рада подала заява про розгляд даної справи без участі їх представника. При цьому апеляційну скаргу просили залишити без задоволення, а рішення Воловецького районного суду від 04 листопада 2020 року залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову повністю суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах наданих йому законом повноважень, а позивач та його представник на навели жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення Воловецької селищної ради. При цьому відмова у визнанні незаконним та скасуванні рішення Воловецької селищної ради виключає задоволення вимог щодо визнання за позивачем права користування житловим приміщенням та зобов`язання відповідача укласти з позивачем договір найму.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, зроблені без належного з`ясування усіх обставин справи. Вказане є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України).

Виконавчі комітети обласних, міських, селищних та сільських рад здійснюють контроль за використанням житлового фонду, управління житловим фондом, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду, видають ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду (ст.ст.13-16 ЖК України).

Жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом ради (ст. 51 ЖК України).

На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (ч. 1 ст. 58 ЖК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер (ч. 2 ст. 61 ЖК України).

Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ч. 1 ст. 63 ЖК України).

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (ч. 1 ст. 64 ЖК України).

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК України).

.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї (ч. 3 ст. 64 ЖК України).

Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача (ч. 1 ст. 106 ЖК України).

У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку (ч. 2 ст. 106 ЖК України).

Відповідно до абз. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року № 9 при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

З матеріалів справи слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (батько позивача), який проживав у будинку АДРЕСА_1 . Факт правомірності та законності проживання у вказаному будинку підтверджується рішенням виконкому Воловецької селищної ради від 15.12.1986 року № 217 та ордером на зайняття житлового приміщення, виданого цим же органом від 15.12.1986 року № 223.

Будинок житловою площею 54,5 кв.м. виділявся наймачу ОСОБА_2 , сім`я якого складалася з трьох чоловік: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (дружина) та ОСОБА_1 (син).

Згідно листа Державного виробничого підприємства технічної інвентаризації по Воловецькому району від 09.07.2019 р. № о3 слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 , за Воловецькою селищною радою зареєстроване ціле домоволодіння та записано в реєстровій книзі № 2, під реєстровим № 81 (а.с.23, на звороті).

За час користування даним житлом батько позивача ОСОБА_2 належно виконував зобов`язання щодо утримання будинку, а також сплачував усі комунальні та інші обов`язкові платежі. Жодних претензій з боку Воловецької селищної ради (власника квартири), а також інших органів стосовно порушень правил користування житловим приміщенням не було. Ці обставини сторонами не оспорювались.

Відповідно до рішення Воловецької селищної ради від 29 серпня 2013 року № 641 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0907 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.22)

Після смерті батька, позивач ОСОБА_1 , продовжував виконувати обов`язки щодо утримання будинку, а також сплачувати усі комунальні та інші обов`язкові платежі.

В березні 2014 року, з метою оформлення права на спадщину, позивач звернувся до державної нотаріальної контори із відповідною заявою, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 18.03.2014 року № 36900420.

В червні 2018 року позивач повторно звернувся до державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки право власності на будинок не оформлений.

12 грудня 2019 року позивач звернувся до виконкому Воловецької селищної ради із заявою про укладення договору найму житлового приміщення. Однак, рішенням виконкому Воловецької селищної ради від 26.12.2019 року № 192 в задоволенні цієї заяви відмовлено, оскільки Воловецька селищна рада не є наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією), позивач не перебуває на обліку поліпшення житлових умов та з вересня 2007 року постійно проживає і зареєстрований в м. Чоп.

З матеріалів справи також слідує, що у будинку АДРЕСА_1 позивач був зареєстрований до 27.08.2007 року, після чого змінив місце реєстрації у зв`язку з переведенням на роботу в м. Чоп. Разом з тим, позивач продовжував користуватися цим житловим будинком, тимчасово проживав у ньому, утримував його у належному стані, про що свідчить у тому числі відсутність заборгованості за комунальні послуги (а.с.25-33, 38-59).

Про факт проживання позивача ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 після смерті свого батька підтверджують також сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.34-35).

Відповідно до рішення 35 сесії 7 скликання від 08.11.2019 року № 1075 власником (балансоутримувачем) будинку по АДРЕСА_1 (а.с.22).

Позивач як член сім`ї наймача постійно проживав у даному будинку до серпня 2007 року, а з того часу і до тепер тимчасово, а тому не втратив право користування цим будинком, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 29 ЦК України.

Укладення договору з позивачем на вивіз твердих побутових відходів є підтвердженням факту визнання позивача ОСОБА_1 користувачем будинку (а.с.25). Цей договір був укладений 17 липня 2018 року, тобто після смерті попереднього наймача, батька позивача. Оплата інших комунальних послуг також підтверджує цей факт (а.с.29-33, 38-59). Зокрема, згідно наявних у справі квитанцій, позивачем ОСОБА_1 , після смерті свого батька, сплачувалися послуги за спожитий газ, за спожиту електроенергію, за вивезення сміття тощо.

.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ЖК України якщо особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача (ч. 1 ст. 106 ЖК України).

Наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Позивач 12 грудня 2019 року звернувся до виконкому Воловецької селищної ради із заявою про укладення договору найму житлового будинку АДРЕСА_1 . Рішенням виконкому Воловецької селищної ради від 26.12.2019 року № 192 в задоволенні цієї заяви було відмовлено. Як зазначено у тексті рішення (а.с.19) позивачеві було відмовлено одночасно з трьох підстав, оскільки Воловецька селищна рада не є наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією), позивач не перебуває на обліку поліпшення житлових умов та з вересня 2007 року постійно проживає та зареєстрований у м. Чоп (а.с.19). Водночас колегія констатує, що спірне будинковолодіння по АДРЕСА_1 перебуває на балансі Воловецької селищної ради як об`єкт комунальної власності на підставі рішення Воловецької селищної ради № 1075 від 08.11.2019 р. (а.с.20-21), отже мала повноваження на прийняття рішення щодо заяви поданої позивачем 12.12.2019 року. При цьому колегія констатує, що на момент прийняття рішення Воловецької селищної ради від 08.11.2019 р. за № 1075 позивач вже тривалий час користувався спірним житлом, що підтверджено наявними у справі доказами.

Відмовляючи позивачеві в укладенні договору найму житлового будинку через відсутність відповідного повноваження, оскільки Воловецька селищна рада не являється наймодавцем, виконавчий комітет Воловецької ради одночасно розглянув заяву по суті, відмовив позивачеві з інших підстав. Таке рішення не може вважатися правомірним, оскільки містить суперечливі (взаємовиключні) мотиви, не відповідає вимогам ч. 3 ст. 64 ЖК України та ч. 1 ст. 106 ЖК України, а тому підлягає скасуванню.

При цьому колегія приходить до висновку, що житлові права позивача було порушено, а тому вони підлягають поновленню у спосіб, який узгоджується з вимогами цивільного законодавства.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільного права є його визнання (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Отже, визнання за позивачем ОСОБА_1 права користування житловим будинком по АДРЕСА_1 узгоджується з вимогами закону та є необхідним виходячи з обставин справи.

Щодо вимоги про укладення договору найму житлового приміщення, то колегія суддів виходить з того, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином. В даному випадку попередній наймач, батько позивача помер, а позивач вправі вимагати визнання його новим наймачем замість попереднього. При цьому стороною договору найму житлового приміщення є житлово-експлуатаційна організація, а не виконком Воловецької селищної ради, а тому підстав для задоволення цієї позовної вимоги у цьому провадженні немає.

Враховуючи наведене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Воловецького районного суду від 04 листопада 2020 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Воловецької селищної ради «Про відмову в укладенні договору найму житлового приміщення» від 26.12.2019 року № 192. Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 . В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2021 року.

Головуючий:

Судді: