Провадження 4-с/127/63/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в травні 2021 року звернувся до суду і з скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В., ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Скарга мотивована тим, що 08.07.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист № 127/27961/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором.

28.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. було відкрито виконавче провадження № 65298024 по виконанню вищезазначеного виконавчого листа стосовно ОСОБА_1 .

Скаржник вважає, що такі дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є протиправним та підлягають оскарженню.

Відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» (діючого на той час) строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить три роки.

Таким чином, виконавчий лист, виданий 08.07.2015 року має бути пред`явлений до виконання до 08.07.2018 року.

А тому, скаржник вважає, що строк пред`явлення до виконання пропущений і просив поновити строк на оскарження та визнати протиправним дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 127/27961/14-ц.

Представник скаржника надав суду заву про розгляд справи без його участі скаргу підтримує.

Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, також надав суду відзив на скаргу, в якому зазначено, що згідно відміток органів ДВС на виконавчому документі встановлено, що стягувач користувався своїм правом на пред`явлення виконавчого документа до виконання та пред`являв виконавчий документ у строки встановлення ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження». Остання відмітка на виконавчому листі зроблена 30.07.2019 року, згідно з якою виконавче провадження було завершене на підставі п. 9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони, а тому приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа № 127/27961/14-ц від 08.07.2015 року не пропущено.

Дослідивши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, виконавчого провадження, суд встановив наступне.

Щодо поновлення строку на звернення із скаргою на дії приватного виконавця, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається із матеріалів скарги скаржник ОСОБА_1 постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2021 року отримав 04.05.2021 року, що підтверджується копією супровідного листа та інформації з сайту Укрпошта, і у зв`язку з цим вважає за потрібне поновити ОСОБА_1 строк на звернення із скаргою на дії приватного виконавця.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/2796114-ц від 24.02.2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-В01/011/2007 від 17.09.2007 року у розмірі 5 873 978,96 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № НСL-В00/003/2007 від 27.03.2007 року у розмірі 3 409 700,38 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором кредитування поточного рахунку № В01/95/07/1 від 17.09.2007 року у розмірі 11 701,44 грн. Вирішено питання про судові витрати. Рішення суду набрало законної сили 07.03.2015 року.

08.07.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист № 127/27961/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання один рік.

21.04.2021 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до приватного виконавця Тимощука В.В. про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення суми боргу відповідно до боржника ОСОБА_1 .

Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2021 року за № 65298024 у відношенні ОСОБА_1 .

Скаржник вказав, що вказана постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, однак суд не погоджується з думками та твердженнями сторони заявника та вважає останні безпідставними з наступних міркувань.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення розглядаються за правилами Розділу VІІ ЦПК України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 7 розділу XIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 № 1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (що діяв на момент видачі виконавчого листа), так і Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавче провадження визначається як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто, з урахуванням Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, слід вважати, що кожна окрема виконавча дія та відповідно прийнята постанова державного виконавця в межах виконавчого провадження повинна регулюватись тим нормативно - правовим актом, під час дії якого вона була розпочата.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606, який був чинний на момент видачі виконавчого листа № 127/27961/14-ц та статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404, чинного на сьогодні державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання на момент видачі виконавчого листа № 127/27961/14-ц були встановлені статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ - виконавчий лист, може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2015 року в справі № 127/27961/14-ц набрало законної сили 07.03.2015 року.

Отже, строк пред`явлення виконавчого листа № 127/27961/14-ц до виконання був встановлений до 08.03.2015 року.

На даному виконавчому документі має місце відмітка про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» - 29.01.2016 року.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із неможливістю виконання рішення строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання є 29.01.2017 року.

З 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, яким встановлено новий строк пред`явлення виконавчого листа до виконання три роки.

Відповідно до частини п`ятої розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчі документи видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим законом, тобто протягом 3-х років.

На даному виконавчому документі є місце відмітка про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини третьої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» - 14.02.2019 року.

Також постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Сиридюк Т.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ України, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Дана відмітка також є у виконавчому листі.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ України у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тобто строк пред`явлення виконавчого листа № 127/27961/14-ц від 08.07.2015 року, який виданий Вінницьким міським судом Вінницької області не пропущено.

Згідно відміток органів державної виконавчої служби на виконавчому документі встановлено, що стягувач користувався своїм правом на пред`явлення виконавчого документу до виконання та пред`являв виконавчий доку3мент на виконання в строки встановлені ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», про що свідчать відмітки на виконавчому листі.

Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пред`явило виконавчий лист № 127/27961/14-ц до виконання 21.04.2021. Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. виконавче провадження відкрито 28.04.2021 року, тобто до закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який передбачений діючим нині Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, суд приходить висновку, що при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. діяв у відповідності до вимог чинної редакції Закону України «Про виконавче провадження» та інструкції, а тому підстав вважати, що його дії були неправомірними немає.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Стороною заявника не доведено, що приватний виконавець діяв не в межах своїх повноважень та не у спосіб, передбачений законом. В той час, як постанова приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2021 року ВП № 65298024 є законною та такою, що винесена відповідно до вимог чинного законодавства та в межах повноважень приватного виконавця, в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 3 статті 451 ЦПК України встановлено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, якщо оскаржуванні рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволені скарги.

З наявних матеріалів справи не вбачається порушення приватним виконавцем чи іншою посадовою особою державної виконавчої служби прав, свобод чи законних інтересів заявника при здійсненні дій по виконанню рішення суду, тому дії та рішення приватного виконавця є законними та обґрунтованими.

Що ж стосується вимог заявника про скасування постанови про відкриття виконавчих проваджень, то вказана вимога є похідною від вимоги про визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, в задоволенні якої судом відмовлено, тому і в задоволенні вказаної вимоги слід також відмовити.

Більше того, як роз`яснено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п. 18).

Отже, заявлена вимога про скасування даних постанов є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

А тому, з огляду на вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 21, 23 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 21.04.1999 року № 606-ХІV, ст.ст. 1, 12, 18, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII, ст.ст. 260, 261, 353, 354, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення із скаргою до суду.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя