Справа № 305/342/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Мацола О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2020 року, ухвалене головуючою суддею Марусяк М.О., за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 07.04.2011 відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від цієї ж дати. Ця заява, за твердженням позивача, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між Банком і відповідачем Договір про надання банківських послуг (далі Договір). Відповідно до умов ст. 207, 634, 638, 639 та 642 Цивільного кодексу України, Банк вважає, що підписанням вказаної заяви доводиться укладення між сторонами договору в письмовій формі та ознайомлення відповідача з його умовами. На підставі вказаної заяви ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 14 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначив, що відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 12.12.2019 складає 30 958,46 грн., з яких: 20327,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20 327,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 414,94 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 5 265,80 грн. - пеня; 500 грн. - штраф фіксована частина, 1450,40 грн. - штраф процентна складова.

З урахуванням вищенаведеного та посилаючись на умови Договору і статті 509, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 617, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованість та судові витрати.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк", суму основного боргу за кредитним договором б/н від 07.04.2011 у розмірі 20 327,32 грн та судовий збір в розмірі 2 102 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду АТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. В іншій частині рішення залишити без змін. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що кредитний договір між апелянтом та позивачем було укладено у встановленому законом порядку, договір є обов`язковим для виконання. Позивач виконав свої зобов`язання по договору, і у зв`язку з порушенням своїх зобов`язань по договору, відповідач повинен погасити заявлену Банком заборгованість по договору кредиту. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги надану банком довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового період, у якій визначені всі істотні умови кредитного договору, зокрема, сторони погодили базову відсоткову ставку, пеню та штрафи за неналежне виконання, а тому є всі підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відсотків, пені та штрафів, то апеляційний суд, в силу приписів ст. 367 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги.

Задовольняючи позов лише частково, суд першої інстанції вважав, що позивачем не доведено факт укладення кредитного договору саме на таких умовах, не доведено усіх істотних умов договору, а отже відсотки, пеня та штрафи не можуть бути стягнуті.

Зазначений висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам норм матеріального і процесуального права, що є підставою для відхилення апеляційної скарги стосовно доводів про стягнення заборгованості з відсотків, пені та штрафів за наступних мотивів.

Так, матеріали справи містять Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку», яку 07.04.2011 підписав ОСОБА_1 (а.с. 16). Відповідно до цієї заяви відповідач погодився, що така разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг.

Цього ж дня ОСОБА_1 підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.17), якою зокрема визначено розмір відсоткової ставки 2,5% в місяць, розмір пені = пеня(1) + пеня (2), де пеня(1) = базова відсоткова ставка/30 за кожний день прострочки; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше, а також штраф у вигляд 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту.

Також до позовної заяви додані Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 18-32).

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 12.12.2019 складала 30 958,46 грн, з яких: 20327,32 грн - заборгованість за тілом кредиту; 20 327,32 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 414,94 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 5 265,80 грн - пеня; 500 грн - штраф фіксована частина, 1450,40 грн - штраф процентна складова. (а.с. 10-15).

Також до матеріалів справи долучено виписку з рахунку ОСОБА_1 (а.с. 50-60), з якої вбачається, що в останнє платіжна картка за № НОМЕР_1 була поповнена ОСОБА_1 14.02.2019 року на суму 1 000,00 грн. Але при цьому слід відмітити, що дія цієї платіжної картки була припинена з 01.11.2018 року, тоді як по 31.01.2019 р. діяла інша платіжна картка за № 5457_0822_3469_9242.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів, інших правочинів та інших юридичних фактів (ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 4 ст. 11 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України).

Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору все заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов достроково) виконання порушеного зобов`язання; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки.

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 12 ч. 1, ст. 13 ч. 3 ЦПК України); кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12 ч.ч. 2, 3, ст. 13 ч. 1, ст.ст. 76-81 ЦПК України).

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Так 07.04.2011 ОСОБА_1 підписав у відділенні Приват Банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Та тоді ж було ним підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду. В якій визначено істотні умови, а саме: розмір відсоткової ставки 2,5% в місяць, розмір пені = пеня(1) + пеня (2), де пеня(1) = базова відсоткова ставка/30 за кожний день прострочки; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше, а також штраф у вигляд 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту.

Так, матеріали справи містять Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яку 07.04.2011 підписав ОСОБА_1 (а.с. 16). Відповідно до цієї заяви відповідач погодився, що така разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг.

Цього ж дня ОСОБА_1 підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.17), якою зокрема визначено розмір відсоткової ставки 2,5% в місяць, розмір пені = пеня(1) + пеня (2), де пеня(1) = базова відсоткова ставка/30 за кожний день прострочки; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше, а також штраф у вигляд 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту.

Умови та правила надання банківських послуг містять перелік прав та обов`язків при здійсненні виконання Договору з надання банківських послуг.

На підтвердження підстав укладення та виконання Договору з надання банківських послуг, окрім вище зазначених доказів Банк надав розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 12.12.2019 та виписку з рахунку ОСОБА_1 .

Однак, не дивлячись на те, що матеріали справи містять зазначені докази, колегія суддів схиляється до думки, що через недобросовісну поведінку Банку, беззаперечно та достовірно неможливо встановити реальний розмір заборгованості по відсоткам, пені і штрафу, які би можна було стягнути з ОСОБА_1 .

У позовній заяві Банк посилається на право самостійно здійснювати зміни та доповнення Умов та Правил надання банківських послуг на підставі пунктів 1.1.5.1., 1.1.5.2. Проте, зміст пункту 1.1.5.1. Договору передбачає, що Зміни та доповнення до цього Договору вносяться Банком в односторонньому порядку у випадках не заборонених чинним законодавством України … .

Виходячи з вимог ЦК України, які передбачають, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч.2 ст.536);

договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628);

позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048);

за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054).

На момент підписання 07.04.2011 р. ОСОБА_1 . Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами, складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг, стаття 1056-1 ЦК України мала редакцію, яка передбачала, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку (ч.2);

умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3).

Ні зміст Анкети-заяви, а ні зміст Довідки про умови кредитування не передбачають права Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів зазначений у цій Довідці, а це базова (фіксована) ставка 2,5% в місяць.

Виходячи з приписів наведених вище норм істотні умови договору повинні бути погоджені між сторонами в письмовому порядку. Та оскільки розмір відсоткової ставки являється істотною умовою Договору то зміна її розміру в бік Збільшення є безумовною підставою для погодження такої дії Банку з позичальником, письмово. Тому одностороннє збільшення розміру відсоткової ставки не відноситься до тих змін, які банк вправі самостійно без погодження вчиняти після укладення Договору, що саме і декларує п.1.1.5.1. Договору (у випадках не заборонених чинним законодавством України). А тому, таку умову Договору, що зазначена в п.1.1.5.1., яка пов`язується зі зміною базової процентної ставки, слід вважати нікчемною в силу вимоги Закону. То звідси й умови п.1.1.5.2. не можуть бути застосованими стосовно зміни базової процентної ставки за наведених мотивів.

В позовній заяві у п.3 Банк зазначив, що використав своє право по внесенню змін до умов Договору в частині впровадження зміни відсоткової ставки із 01.09.2014 р. до розміру 34,8% річних, із 01.04.2015 р. до розміру 43,2% річних. При цьому посилається на те, що така зміна розміру відсотків узгоджується із діючим законодавством оскільки при такій зміні розмір існуючих зобов`язань не збільшується оскільки підвищена відсоткова ставка застосовується лише до тих майбутніх операцій по використанню кредитного ліміту, що здійснені після зміни розміру відсоткової ставки.

Але ж такі умови Договору та дії Банку якраз то і суперечать діючому законодавству, а саме ст. 1056-1 ЦК України, яка була чинною на 01.09.2014 р. та 01.04.2015 р., зокрема ч.3, яка передбачала, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У довідці про умови кредитування, яку підписав ОСОБА_1 зазначена базова (фіксована) ставка 2,5% в місяць та не передбачено право Банку в односторонньому порядку змінювати розмір такої у бік збільшення.

В позовній заяві Банк посилається також на те, що 01.04.2019 року Банком внесено зміни до Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12. Договору сторони дійшли згоди, що в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі:

- 86,4% - для картки "Універсальна";

- 84,0% - для картки "Універсальна голд".

Зазначені доводи не можуть бути взятими до уваги колегією суддів через те, що матеріали справи не містять доказів наявності згоди ОСОБА_1 у письмовій формі про встановлення процентів за неповернення в строк кредиту відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 86,4% для картки "Універсальна". Зазначена вимога Договору також суперечить вимогам ч.3 ст.1056-1 ЦК України, а тому її слід також вважати нікчемною в силу закону.

У долученому до справи Витягу з Умов та правил надання банківських послуг відсутній п. 2.1.1.2.12. та колегія суддів позбавлена можливості повноцінно перевірити його зміст, а.с. 18-32. А додатково долучений до матеріалів справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг (затверджений наказом від 06.03.2010р. № СП-2010-256) хоч і містить п. 2.1.1.2.12. однак зміст його полягає в тім, що після закінчення строку дії, відповідна картка продовжується Банком на новий строк за зверненням Клієнта в Банк, згідно діючим тарифам. Перевипуск карти на новий строк здійснюється при дотриманні Клієнтом умов обслуговування Карти, передбачених Договором, а.с. 66-75-83-89. Зазначена обставина свідчить про те, що підписуючи 07.04.2011 р. Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», ОСОБА_1 погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку саме в такій редакції, яка не передбачала зобов`язань Клієнта сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна". А звідси у колегії суддів наявні підстави стверджувати, що Банк не мав законних підстав без письмової згоди ОСОБА_1 вносити зміни, які відносяться до істотних умов в Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку по збільшенню базової (фіксованої) процентної ставки.

Довідкою Банку доводиться та обставина, що внаслідок підписання між ПриватБанком та ОСОБА_1 кредитного договору № б/н за яким було надано такі кредитні картки: останні дві було видано 09.09.2015-10/18 № 4149-6258-0977-1262 та 12.03.2015-01/19 № 5457_0822_3469_9242, а.с. 62. Отож, термін дії останньої Кредитної карти ОСОБА_1 за № 5457_0822_3469_9242 діяв по 31 січня 2019 р. Проте Банк нарахував заборгованість ОСОБА_1 по 12.12.2019р. Слід наголосити на тім, що навіть ті зміни які були Банком безпідставно внесені 01.04.2019 р. щодо сплати процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлювались у розмірі 86,4% - для картки "Універсальна" були внесені Банком після закінчення дії останньої Кредитної картки, тобто після 31 січня 2019 р. Тому, такі дії Банку не можна визнати такими, що пов`язані з умовами виконання Договору про надання банківських послуг.

За обставинами справи наявний спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом, відсотками, пенею та штрафами після спливу терміну дії кредитної картки.

Тож, поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

У цій справі сторони строк договору з надання банківських послуг в Анкеті-заяві та Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» окремо не визначали. Проте в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» сторонами погоджено, що термін внесення щомісячних платежів становить до 25 числа місяця, наступного за звітним та розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Як передбачено підпунктом 2.1.1.2.11. пункту 2.1.1. Витягу з Умов та правил надання банківських послуг карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевому боці Карти, включно. Забороняється використовувати Карту (її реквізитів) зі спливши строком дії, а.с. 83.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

А частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами Договору з надання банківських послуг у ПриватБанку кінцевим строком дії такої угоди є останній день місяця, вказаний на лицевому боці Кредитної карти, включно.

Відтак, у межах строку дії Договору з надання банківських послуг у ПриватБанку, яким є 31 січня 2019 року включно, ОСОБА_1 мав зобов`язання повертати Банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами по 25 число кожного місяця у розмірі 7% щомісячних платежів від заборгованості по кредиту. Тобто, починаючи з 01 лютого 2019 року, ОСОБА_1 мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги Банком повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку дії Кредитної картки (кредитування).

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку дії Кредитної картки (кредитування).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на вказане апеляційний суд відхиляє аргументи Банку про те, що мав право на підставі статті 599 ЦК України нараховувати передбачені договором проценти аж по 12 грудня 2019 року.

Такий же правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16.

Позовні вимоги Банку стосуються відсотків у сумі 3414,94 грн. нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Однак як вже раніше було зазначено, строк дії Кредитної карти сплив 31.01.2019 р. та після цієї дати Банком не видавалась ОСОБА_1 нова картка. Але при цьому Банк посилався на Зміни що впроваджені ним 01.04.2019 р. стосовно встановлення відсотків за ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 86,4% для карти «Універсальна», які не можуть бути взятими до уваги так-як строк дії Кредитної картки вже сплив, а тим більше зміни з приводу ст.625 ЦК України, які до того ж є неправомірними, впроваджувались тоді коли вже не діяв Договір з надання банківських послуг бо нова Кредитна картка не видавалась Банком. З даних мотивів, Банком безпідставно було нараховано ОСОБА_1 відсотки у сумі 3414,94 грн. за ст. 625 ЦК України.

Стосовно розрахунків заборгованості та банківської виписки руху коштів, колегія суддів зазначає таке.

З наявного в матеріалах справи Розрахунку заборгованості за Договором № б/н від 07.04.2011 року, станом на 30.09.2019 року ОСОБА_1 погасив Банку заборгованість за тілом кредиту: 109 906,45 грн., за простроченим тілом кредиту: 3 488,49 грн., по пені: 500,00 грн., що складає загальну суму 113 894,94 грн. Та окрім цього зазначено, що станом на 12.12.2019 року наявна заборгованість за простроченим тілом кредиту: 20 327,32 грн., за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України: 3 414,94 грн., по пені: 5 265,80 грн. та за штрафами: 1 950,40 грн.

Проте, зазначені суми заборгованості нараховані після незаконного збільшення 01.09.2014 р. і 01.04.2015 р. розміру базової (фіксованої) відсоткової ставки до 34,8% і до 43,2% річних та після закінчення дії строку Кредитної картки (31.01.2019). А також, коли виконання Договору з надання банківських послуг у ПриватБанку була припинено через закінчення строку дії Кредитної карти було неправомірно з 01.04.2019 р. встановлено відсотки згідно ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 86,4% для карти «Універсальна».

Крім цього, Розрахунок заборгованості за Договором № б/н від 07.04.2011 року містить колонку «Відсотки погашені за рахунок кредита», тобто, відсотки за користування кредитними коштами були зараховані Банком до тіла кредиту і на цю суму знову здійснювались нарахування відсотків і так щомісяця.

Застосування Банком такого алгоритму нарахувань призвело до штучного збільшення суми тіла кредиту за рахунок коштів, які не видавалися ОСОБА_1 фактично. Та на збільшену за рахунок додавання нарахованих відсотків суму кредиту нараховувалися нові відсотки. Саме в такий спосіб позивач (з урахуванням сум, які вносилися відповідачем на погашення заборгованості) визначив заборгованість за сумою кредиту в розмірі 20 327,32 грн., а також виходячи з такого алгоритму здійснював нарахування відсотків і пені. Втім, ПриватБанк не надав суду доказів наявності в нього права відповідно до закону та/або договору здійснювати нарахування в зазначений спосіб, доказів узгодження цього з ОСОБА_1 , та доведення до його відома таких умов нарахувань.

Тому не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (відсотків) на відповідний період, ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (пені) тощо. Такі дії Банку з нарахування заборгованості по відсотків, пені та штрафам у своїй сукупності є неспроможними і такими, що не відповідають правилам правової визначеності та порушують права споживача банківських послуг на отримання належної, повної та доступної інформації з метою свідомого вибору послуги та на отримання від кредитодавця реальних розрахунків виниклої заборгованості. За даної обставини, наданий Банком розрахунок заборгованості не ґрунтується ані на законі, ані на договорі.

Таким чином, підстав для стягнення боргу немає, а перевірений колегією суддів розрахунок пред`явлених до стягнення сум не можна визнати обґрунтованим, здійсненим відповідно до чітко визначених і погоджених сторонами умов кредитування та підтвердженим доказами. Під час апеляційного розгляду справи встановлена неправомірність розрахунку Банком суми кредиту як така. Тому доводи як позову так і апеляційної скарги ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях, що є неприпустимим (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Виходячи з викладеного вище, доводи позивача про укладення договору в належній формі, з дотриманням вимог закону, та, відповідно, про наявність підстав для застосування правил щодо стягнення боргу за кредитним договором не можуть бути враховані судом.

Суд першої інстанції не мав законних підстав для задоволення вимог про стягнення відсотків, пені та штрафів, а звідси правильно відмовив у задоволенні таких. Доводи апеляції не спростовують правильності та обґрунтованості відмови в частині позовної вимоги як такої та не дають підстав для задоволення відхилених вимог Банку.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 375 ЦПК України слід залишити без змін, а апеляційну скаргу на рішення суду відхилити.

Враховуючи наведене та керуючись нормами статей 368, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 20 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: