печерський районний суд міста києва
Справа № 757/519/20-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Козлова Р.Ю.,

при секретарі судового засідання Іваненку С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, треті особи - ОСОБА_2 , Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності», про визнання незаконним та скасування рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за заявкою від 09.04.2019 року №89570 та №89571 про відмову у реєстрацію авторського права на твір та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, просив суд ухвалити рішення яким визнати незаконним та скасувати рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за заявкою від 09.04.2019 р. № 89570 про реєстрацію авторського права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» повністю;визнати незаконним та скасувати рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за заявкою від 09.04.2019 р. № 89571 про реєстрацію авторського права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_2" ("ІНФОРМАЦІЯ_1")» повністю та зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України повторно розглянути заявку про реєстрацію авторського права на твір «Збірка творів неологізму « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09.04.2019 р. № 89570 та заявку про реєстрацію авторського права на твір « ІНФОРМАЦІЯ_2 " ("ІНФОРМАЦІЯ_1")» від 09.04.2019 р. № 89571 зі збереженням первісної дати їх подання та прийняти рішення про реєстрацію або обґрунтоване рішення про відмову у реєстрації у строки та в порядку, встановлені чинним законодавством України.

В обґрунтування позову посилається на те, що на початку квітня 2019 року він у співавторстві з ОСОБА_2 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, яке у подальшому змінило свою назву Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, подали дві заявки на реєстрацію авторського права, а саме:заявку про реєстрацію авторського права на ІНФОРМАЦІЯ_2", яка була зареєстрована під № 89570 від 09.04.2019 року та заявку про реєстрацію авторського права на ІНФОРМАЦІЯ_2" ("ІНФОРМАЦІЯ_1"), яка була зареєстрована під № 89571 від 09.04.2019 р. Як зазначає позивач у своєму позові, окрім заявок про реєстрацію авторського права, до їх матеріалів були додані примірники творів на паперових носіях; квитанції № 11797308 від 05.04.2019 р. та № 11797036 від 05.04.2019 р. на суму 55,25 грн. про сплату збору за підготовку до державної реєстрації авторського права; квитанції № 11798663 від 05.04.2019 р. та № 11798498 від 05.04.2019 р. на суму 8,50 грн. про сплату збору за оформлення та видачу свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір; оригінали довіреностей від заявників.

Разом з тим, 31.07.2019 р. представником позивача ОСОБА_3 , були отримані рішення відповідача про відмову у реєстрації авторського права на твори «ІНФОРМАЦІЯ_2»за заявкою від 09.04.2019 р. № 89570 та «ІНФОРМАЦІЯ_2" ("ІНФОРМАЦІЯ_1")за заявкою від 09.04.2019 р. № 89571. Як на підставу для відмови у реєстрації авторського права позивача та прийняття оскаржуваних рішень, відповідач послався на те, що подані заявки не відповідають вимогам ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України та вимогам ч. 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Посилаючись на те, що дані рішення про відмову у реєстрації авторського права на твори є протиправними, незаконними, необґрунтованими, прийнятими із порушенням процедури розгляду заявок на реєстрацію авторського права на твори, позивач вважає що вони мають бути скасованими, а відповідач повинен бути зобов`язаний повторно розглянути заявки із збереженням первісної дати їх подання.

Ухвалою суду від 03.02.2020 р. відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи з проведенням підготовчого судового засідання.

Протокольною ухвалою суду від 04.03.2020 р., занесеною до протоколу судового засідання за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог одо предмета спору ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 04.12. 2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Крім того судом з власної ініціативи та у відповідності до ст. 53 ЦПК України судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент), ідентифікаційний номер 31032378; місцезнаходження: вул. Глазунова, 1, Kиїв-42, 01601 у зв`язку із тим, що 13.10.2020 р. Кабінетом міністрів України прийняте Розпорядження № 1267-р «Про Національний орган інтелектуальної власності».

Згідно зазначеного Розпорядження, на виконання підпункту 1 пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від"16" червня 2020 року № 703-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" визначено, що державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити пред`явлені позивачем вимоги.

Представник відповідача Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявний відзив на позов, відповідно до змісту якого представник відповідача повністю заперечує проти задоволення позову, оскільки пред`явлені позивачем вимоги є безпідставними та такими, що ґрунтуються лише на припущеннях позивача та не доведені належними засобами доказування.

Аналогічні за змістом пояснення направила на адресу суду й представник третьої особи - ДП «Український інститут інтелектуальної власності». В даних поясненнях представник третьої особи просить суд проводити судове засідання за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач у співавторстві з третьою особою ОСОБА_2 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, яке у подальшому змінило свою назву Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, подали дві заявки на реєстрацію авторського права, а саме:заявку про реєстрацію авторського права на ІНФОРМАЦІЯ_2", яка була зареєстрована під № 89570 від 09.04.2019 року та заявку про реєстрацію авторського права на ІНФОРМАЦІЯ_2" ("ІНФОРМАЦІЯ_1"), яка була зареєстрована під № 89571 від 09.04.2019 р.

Як вбачається з матеріалів справи, окрім заявок про реєстрацію авторського права, до їх матеріалів були додані примірники творів на паперових носіях; квитанції № 11797308 від 05.04.2019 р. та № 11797036 від 05.04.2019 р. на суму 55,25 грн. про сплату збору за підготовку до державної реєстрації авторського права; квитанції № 11798663 від 05.04.2019 р. та № 11798498 від 05.04.2019 р. на суму 8,50 грн. про сплату збору за оформлення та видачу свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір; оригінали довіреностей від заявників.

За змістом ч. 5 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах.

Процедура подання заявок на реєстрацію авторського права, їх розгляду, державної реєстрації, публікації відомостей про цю реєстрацію, видачі свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір, а також ведення Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір, встановлена Порядком державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1756.

Згідно з п. 2 розділу І Порядку заявкою є сукупність документів, необхідних для державної реєстрації авторського права або договору, який стосується права автора на твір.

Відповідно до п. 6 розділу II Порядку заявка на реєстрацію авторського права на твір обов`язково повинна містити:

а) заяву, викладену українською мовою, що складається за формою, затвердженою Мінекономіки;

б) примірник твору (оприлюднений чи неоприлюднений) у матеріальній формі, визначеній пунктом 15 цього Порядку;

в) документ, що свідчить про факт і дату оприлюднення твору;

г) документ про сплату збору за підготовку до реєстрації авторського права на твір або копія документа, що підтверджує право на звільнення від сплати збору;

ґ) документ про сплату державного мита за видачу свідоцтва або копія документа, що підтверджує право на звільнення від сплати мита за видачу свідоцтва;

д) довіреність, оформлену в установленому порядку, якщо заявка від імені автора або його спадкоємця подається довіреною особою, або копію довіреності, засвідченої відповідно до законодавства;

е) документ, що засвідчує перехід у спадщину майнового права автора (якщо заявка подається спадкоємцем автора);

є) інші документи згідно з переліком, наведеним у пунктах 8, 9 і 10 цього Порядку.

За результатами розгляду зазначених заявок, Мінекономрозвитку були прийняті рішення про відмову в реєстрації авторського права на твори.

Підставою для відмови у реєстрації заявок було те, що вони не відповідають вимогам частини 1 статті 433 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

У своєму відзиві представник Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та у своїх пояснення представник ДП «Український інститут інтелектуальної власності» вказали, що зазначені у п. 1 заяв «вид і повна назва твору» як «Збірка творів неологізму « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «ІНФОРМАЦІЯ_2" не можуть вважатися збірками творів, оскільки: збірка - видова назва видань авторських творів, пройнятих спільною чи близькою тематикою або зібраних за хронологічним принципом. Поширена в літературно-критичному слововживанні. Збірки частіше за все бувають однотомними виданнями, лише деякі збірки виходять у декілька томів. Також збірки частіше містять літературні твори одного автора. Збірка відрізняється від видань збірника та зібрання.

В збірнику на відміну від збірки, авторів декілька, і це часто профільні видання, а не художня література.

У зібранні викладені твори одного автора, проте зібрання представлено декілька томами.

Крім того, абз. 11 п. 15 Розділу III Порядку передбачено, що залежно від того, щодо якого об`єкта авторського права подано заявку на реєстрацію, примірник твору подається у такій матеріальній формі, зокрема:

похідні твори, збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторського права на твори, які входять до них як складові частини, - у формі, визначеній у підпунктах 1-10 пункту 15 цього Порядку.

Також представником відповідача та представником третьої особи зазначено, що у порушення зазначеної вимоги у п. 7.2. заяв позивача зазначено, що «до творів не включені інші твори», що не узгоджується з тим, що згідно з Порядком збірники творів, містять твори, які входять до них як складові частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону авторові збірника та інших складених творів (упорядникові) належить авторське право на здійснені ним підбір і розташування творів та (або) інших даних, що є результатом творчої праці (упорядкування).

Зважаючи на те, що на реєстрацію авторського права було подано «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_2", в яких відсутні ознаки збірника творів, визначеного законодавством України, а лише представлено назву терміну, Мінекономрозвитку, на підставі пункту 18 Порядку, прийняло рішення про відмову у реєстрації авторського права на твір.

Обґрунтовуючи пред`явлені вимоги, позивач посилається на те, що оскаржувані рішення про відмову у реєстрації авторського права на твори є протиправними, незаконними, необґрунтованими, прийнятими із порушенням процедури розгляду заявок на реєстрацію авторського права на твори,відтак вважає що вони мають бути скасованими, а відповідач повинен бути зобов`язаний повторно розглянути заявки із збереженням первісної дати їх подання.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем не наведено жодної правової норми, яка б підтверджувала порушення закону зі сторони відповідача, а твердження позивача про порушення прав позивача у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення не підтверджуються належними доказами та ґрунтуються на припущеннях, в той час як рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд зазначає, що протягом розгляду справи, позивач та його представник не були позбавлені можливості порушити питання про призначення відповідної експертизи у сфері інтелектуальної власності, та поставити перед експертом питання чи відповідають об`єкти авторського права, які були подані на реєстрацію вимогам частини 1 статті 433 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права».Однак позивач та його представник таким своїм процесуальним правом не скористалися.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю пред`явлених позивачем вимог.

Керуючись ст. 8, 11, 19 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст. 433 ЦК УКраїни, ст.ст.12, 19, 76, 78, 81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, треті особи - ОСОБА_2 , Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності», про визнання незаконним та скасування рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за заявкою від 09.04.2019 року №89570 та №89571 про відмову у реєстрацію авторського права на твір та зобов`язання вчинити дії- залишити без задоволення.

Повне рішення суду складено 01 червня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя