Дата документу 25.08.2021
Справа № 320/1515/18
Провадження № 2/937/2725/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого - судді Урупи І.В.

за участі:

секретаря судового засідання - Овечкіної Т.Д.,

учасники справи:

позивач - АТ Комерційний Банк «ПриватБанк»,

представники позивача - Ткач Я.О., адвокат Заболотна Р.В.,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у зв`язку з тим, що відповідачка не виконує обов`язки по поверненню кредиту, згідно з кредитним договором б/н від 12.09.2012 в разі чого станом на 31.12.2017 виникла заборгованість в сумі 116251 грн 26 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 6912,40 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом - 109338,86 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» про день слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомлення про вручення поштового відправлення. В матеріалах справи мається клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В своїх додаткових поясненнях представник позивача адвокат Заболотна Р.В. зазначає, що 26.06.2008 року ОСОБА_2 зверталась до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 26.06.2008 року та Довідку про умови кредитування від 26.06.2008, де була погоджена відсоткова ставка 3 %. 12.09.2012 року відповідачка звернулась до Банку із метою отримання Банківських послуг та, у зв`язку із зміною прізвища, було актуалізовано її дані та нею було підписано нову Анкету-заяву № б/н від 12.09.2012. 13.02.2013 року ОСОБА_1 звернулась знову за послугами банку та отриманням кредитної картки та отримала кредитку картку № НОМЕР_1 , що підтверджується Довідкою про строк кредитної картки, даними за банківського комплексу із фото ОСОБА_1 від 13.02.2013 із кредитною карткою та випискою. Пояснює, що відкриття карткових рахунків та їх обслуговування регулюється ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", „Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням" затвердженого постановою НБУ № 705 від 05.11.2004р. та "Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" затвердженою постановою правління НБУ № 492 від 12.11.2003 року, у зв`язку із тим, що дані відповідачки було актуалізовано 12.09.2012 року, нову анкету-заяву відповідачка не підписувала. Відповідно до виписки та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, відповідачка скористалась кредитними коштами у розмірі 6912,40 грн. 26.06.2008 року року ОСОБА_2 зверталась до АТ КБ "ПРИВАТБАНК"з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 26.06.2008 року та Довідку про умови кредитування від 26.06,2008р, де була погоджена відсоткова ставка 3 %. Таким чином, відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, тому цей висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеному у постанові від 4 грудня 2019 року у справі №750/6058/17-ц провадження 61-47353св18, постанові від 23 грудня 2019 року у справі №572/1169/17, відповідно до яких наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог з стягнення заборгованості за процентами та неустойкою. Крім того посилалася на висновки Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №382/327/18-ц, від 06 травня 2020 року у справі №358/384/19, від 01 вересня 2020 року по справі № 293/599/19-ц та від 07 квітня 2021 року по справі № 310/8635/19.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується потовим повідомленням про вручення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідачки, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

В заяві про перегляд заочного рішення відповідачка посилається на те, що анкета-заява від 12.09.2012 , яка нею підписана не містить умов кредитування та в ній не зазначені ані суми кредиту, ані процентну ставку, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить її підпису. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Надані позивачем в якості доказів матеріали не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов вона розуміла, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Підписана нею заява не містить строку дії договору. Вважає, що відсутні підстави про стягнення з неї на користь позивача заборгованості по процентам, оскільки вона при складанні анкети-заяви не підписувала жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких процентів.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2018 року постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 15.06.2018 року на 09 год. 00 хв.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2018 року позов Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.09.2012, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6912,40 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 109338,86 грн, а всього 116251 грн 26 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Ухвалою від 31 травня 2021 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 15 червня 2018 року за позовом Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідоменям) сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

12.09.2012 року між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. /а.с.13, 14-37/

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 12.09.2012 складає 116251 грн 26 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 6912,40 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом - 109338,86 грн. /а.с. 9-10/

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами, комісія та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 12.09.212 процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на заборгованість за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.09.2012, посилався на Тарифи банку /а.с. 13/ та на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору./а.с.14-37/

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такий правовий висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц, який є обов`язковим для врахування.

Враховуючи, що у даній справі так само відповідачкою не визнаються умови кредитного договору, на які посилається банк, а також позовні вимоги в частині нарахованих банком відсотків і надані банком Витяг з Умов і правил та Тарифи /а.с.13, 14-37/, розміщені на сайті банку, не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину укладеного між сторонами кредитного договору, шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Аналізуючи Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» на предмет їх відповідності вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц) зробила правовий висновок, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Беручи до уваги зміст кредитного договору від 12.09.2012 у даній справі, а також обсяг і зміст наданих банком Умов і правил, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

З цих підстав, суд відхиляє доводи банку про те, що ним були надані докази ознайомлення відповідачки з Умовами і правилами надання банківських послуг та ще й саме у наданій суду редакції, оскільки матеріали справи таких доказів не містять, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, тому позовні вимоги банку в частині нарахованих відсотків та неустойки (пені та штрафів) не підлягають задоволенню з вищезазначених підстав.

Крім того, суд враховує, що кредитні кошти в розмірі 6912 грн. 40 коп. були фактично отримані і використані позичальником, але не були повернуті в добровільному порядку.

На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає за необхідним стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6912 грн. 40 коп.

Посилання представника відповідача адвоката Заболотної Р.В. в своїх додаткових поясненнях на те, ОСОБА_2 26.06.2008 року зверталась до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 26.06.2008 року та Довідку про умови кредитування від 26.06.2008, де була погоджена відсоткова ставка 3 %, а 12.09.2012 року відповідачкою було підписано нову Анкету-заяву № б/н від 12.09.2012 у зв`язку із зміною прізвища, суд не приймає до уваги з наступних підстав.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Банк звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12.09.2012, саме на підставі якого 13.02.2013 року ОСОБА_1 звернулась за послугами банку та отриманням кредитної картки, та отримала кредитку картку № НОМЕР_1 , що підтверджується Довідкою про строк кредитної картки, даними за банківського комплексу із фото ОСОБА_1 від 13.02.2013 із кредитною карткою та випискою. Та саме з 13.02.2013 відповідачка почала користуватися кредитними коштами. /а.с.141,150/

Підписана відповідачкою 12.09.2012 Анкета-заява № б/н не містить жодних посилань на те, що вона має будь яке відношення до Анкети-заяви № б/н від 26.06.2008 (додаткова угода, тощо)

Анкета-заява № б/н, яка підписувалася відповідачкою 26.06.2008 року разом з Довідкою про умови кредитування від 26.06.2008, де була погоджена відсоткова ставка 3 %, не є предметом даної позовної заяви.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідачки також слід стягнути судові витрати за сплату судового збору у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог в сумі 104 грн. 77 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,81,89,133,141,263,265, ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530,553,554,610,611,1048,1049,1050,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного Товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.09.2012, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6912 грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 104 грн. 77 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", юридична адреса м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, .

Відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складене 25.08.2021.

Суддя: