Справа № 591/5548/21
Провадження № 2-з/592/151/21

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков І. Г. , розглянув заяву директора товариства з обмеженою відповідальністю Тріатлон Логістік Груп Луньова Андрія Вікторовича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

06.08.2021 року директор товариства з обмеженою відповідальністю Тріатлон Логістік Груп Луньов Андрій Вікторович звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю Індастріал Транс Груп , приватна фірма Ордекс про усунення перешкод у користуванні нежилим приміщенням, в якому він зазначив про те, що 01.01.2021 року було укладено договір оренди нежилих приміщень між приватною фірмою Ордекс (надалі орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Індастріал Транс Груп (надалі орендар) , у п. 1.1. якого зазначено про те, що, відповідно до умов цього договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення площею 463,3 м ? , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ПФ Ордекс на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2014 року, зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 4524. 01.01.2021 року було укладено договір суборенди нежилого приміщення між товариством з обмеженою відповідальністю Індастріал Транс Груп (надалі суборендодавець) та ТОВ Тріатлон Логістік Груп (надалі суборендар) , у п. 1.1. якого зазначено про те, що, відповідно до умов цього договору, суборендодавець передає, а суборендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення площею 463,3 м ? , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , другий поверх (надалі об`єкт суборенди) . Суборендодавець передає приміщення в суборенду суборендарю на підставі договору оренди між власником приміщення ПФ Ордекс та суборендодавцем (ТОВ Індастріал Транс Груп ) від 01.01.2021 року. Приміщення належить ПФ Ордекс на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2014 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 4524. Таким чином, станом на 01.01.2021 року власником нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення площею 463,3 м ? , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , була приватна фірма Ордекс на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2014 року. Згідно ч 1. ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. У зв`язку з цим вищевказані договори оренди та суборенди зазначеного приміщення укладені правомірно, в судовому порядку недійсними визнані не були. Також він повідомляє про те, що раніше нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , приватною фірмою Ордекс було передано в іпотеку акціонерному товариству Мегабанк . 24.02.2021 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н. В. було проведено державну реєстрацію права власності, номер запису 40707516, на нежиле приміщення (торгівельно-побутовий комплекс, салон-перукарня) , загальною площею 1455,1 м ? , реєстровий номер об`єкта нерухомого майна: 01, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , за акціонерним товариством Мегабанк () . В подальшому між акціонерним товариством Мегабанк та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу вказаного нежилого приміщення (торгівельно-побутовий комплекс, салон-перукарня) , загальною площею 1455,1 м ? , реєстровий номер об`єкта нерухомого майна: 01, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . У ч. 1 ст. 770 ЦК України зазначено про те, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Згідно п. 8.2. договору оренди нежилих приміщень від 01.01.2021 року, відчуження об`єкта нерухомості, не є підставою для розірвання договору оренди з попереднім власником та розірвання договору суборенди з орендарем та діє на тих самих умовах щодо особи, яка набула право власності на нерухоме майно до його закінчення строку дії договору. Відповідно до п. 8.2. договору суборенди нежилого приміщення від 01.01.2021 року, відчуження об`єкта нерухомості не є підставою для розірвання договору оренди з попереднім власником та розірвання договору суборенди з орендарем та діє на тих самих умовах щодо особи, яка набула право власності на нерухоме майно до його закінчення строку дії договору. В даний час ОСОБА_1 , як новим власником, чиняться перешкоди у доступі ТОВ Тріатлон Логістік Груп до вказаного нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: було змінено замки, не допускаються співробітники суборендаря (позивача) , що підтверджується письмовими поясненнями представника ТОВ Тріатлон Логістік Груп від 04.08.2021 року. Крім того, ОСОБА_1 , як власником, не визнається право суборендаря ТОВ Тріатлон Логістік Груп на користування вказаним приміщенням та дійсність вказаних договорів оренди та суборенди. Отже, з 04.08.2021 року позивач не має можливості користуватися об`єктом суборенди, що порушує його законні права, як суборендаря. Таким чином, договір оренди нежилого приміщення від 01.01.2021 року та договір суборенди нежилого приміщення від 01.01.2021 року є чинними, їх нікчемність не була доведена, як і не була встановлена у передбаченому законом порядку його недійсність, вказані договори не були розірвані. Відтак, умови договору оренди нежилого приміщення від 01.01.2021 року та договору суборенди нежилого приміщення від 01.01.2021 року повинні виконуватися належним чином. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ч. 1 ст. 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України припинення дії, яка порушує право, а також відновлення становища, яке існувало до порушення, визначено одними із способів захисту цивільних прав та інтересів. Найм (оренда) майна врегульовується положеннями § 1 гл. 58 ЦК України (ст. ст. 759-786 ЦК України) та передбачає укладення відповідного договору, що сторонами у справі було дотримано. Відтак, порушене право позивача, як суборендаря нежилого приміщення, підлягає захисту у спосіб відновлення до цього приміщення доступу позивача та його працівників. Як передбачено ч. 1, п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі, шляхом припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правовою захисту, не заборонений законом. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Гурепка проти України (Gurepka v. Ukraine ) від 06.09.2005 року, заява № 61406/00, п. 59) ; має бути спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кудла проти Польщі (Kudla v. Poland ) від 26.10.2000 року, заява № 30210/96, п. 158; рішення Європейського суду з прав людини у справі Гарнага проти України (Garnaga v. Ukraine ) від 16.08.2013 року, заява № 20390/07, п. 29) . Викладені обставини є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Додатково він повідомляє про те, що позивачем заходи досудового врегулювання спору вживалися, спір не було вирішено в добровільному порядку. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не вживалися. Доказами, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, є договір купівлі-продажу, укладений між акціонерним товариством Мегабанк та ОСОБА_1 , нежилого приміщення (торгівельно-побутовий комплекс, салон-перукарня) , загальною площею 1455,1 м ? , реєстровий номер об`єкта нерухомого майна: 01, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , договір іпотеки. Оригінали документів знаходяться у відповідача та третіх осіб. Позивачем не було подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Орієнтовна сума витрат складається зі судового збору та витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 15000 грн. . Враховуючи вищевикладене, керуючись положення ЦК України; ЦПК України, він просив суд: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні товариством з обмеженою відповідальністю Тріатлон логістік груп нежилим приміщенням площею 463,3 м ? , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , другий поверх, що є предметом договору суборенди нежилого приміщення від 01.01.2021 року, згідно договору оренди нежилого приміщення від 01.01.2021 року, шляхом відновлення доступу до зазначеного нежилого приміщення. 3. Судові витрати по справі стягнути з відповідача. Додатки: 1. Позовна заява з додатками для учасників справи. 2. Копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відносно ТОВ Тріатлон логістік груп . 3. Копія наказу про призначення директора ТОВ Тріатлон логістік груп . 4. Копія договору купівлі-продажу від 14.07.2014 року. 5. Копія договору оренди від 01.01.2021 року. 6. Копія договору суборенди від 01.01.2021 року. 7. Копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 8. Копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 9. Копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 10. Копія пояснень представника ТОВ Тріатлон Лгістік Груп . 11. Копія заяви директора ТОВ Тріатлон Логістік Груп . 12. Оригінал квитанції про сплату судового збору (вхідний № 25385 від 06.08.2021 року) (а. с. 1-6) .

06.08.2021 року директор товариства з обмеженою відповідальністю Тріатлон Логістік Груп Луньов Андрій Вікторович надав до канцелярії Зарічного районного суду м. Суми заяву про забезпечення позову, в якій він зазначив про те, що позивач звернувся до суду із позовною заявою про усунення перешкод у користуванні нежилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим, позивач просить розглянути дану заяву про забезпечення позову зважаючи на наступне. 01.01.2021 року було укладено договір оренди нежилих приміщень між приватною фірмою Ордекс (надалі орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Індастріал Транс Груп (надалі орендар) , у п. 1.1. якого зазначено про те, що відповідно до умов цього договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення площею 463,3 м ? , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ПФ Ордекс на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2014 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 4524. 01.01.2021 року було укладено договір суборенди нежилого приміщення між товариством з обмеженою відповідальністю Індастріал Транс Груп (надалі суборендодавець) та ТОВ Тріатлон Логістік Груп (надалі суборендар) , у п. 1.1. якого зазначено про те, що, відповідно до умов цього договору, суборендодавець передає, а суборендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення площею 463,3 м ? , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , другий поверх (надалі суборенди) . Суборендодавець передає приміщення в суборенду суборендарю на підставі договору оренди між власником приміщення ПФ Ордекс та суборендодавцем (ТОВ Індастріал Транс Груп) від 01.01.2021 року. Приміщення належить ПФ Ордекс на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2014 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 4524. Таким чином, договір оренди нежилого приміщення від 01.01.2021 року та договір суборенди нежилого приміщення від 01.01.2021 року є чинними, їх нікчемність не була доведена, як і не була встановлена у передбаченому законом порядку його недійсність, вказані договори розірвані не були. Відтак, умови договору оренди нежилого приміщення від 01.01.2021 року та договору суборенди нежилого приміщення від 01.01.2021 року повинні виконуватися належним чином. Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави (ч. 1 ч. 1 ст. 150 було доповнено п. 1-1 згідно із Законом № 263-ІХ від 31.10.2019 року) ; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (п. 3 ч. 1 першої ст. 150 в редакції Закону № 460-ІХ від 15.01.2020) ; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 7 ч. 1 ст. 150 виключено на підставі Закону № 460-ІХ від 15.01.2020) ; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Він вважає, що даному випадку забезпечення позову жодним чином не порушить права третіх осіб та відповідача. Також у даному випадку забезпечення позову не обмежує жодні права власника. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. У даний час ОСОБА_1 , як новим власником, чиняться перешкоди у доступі ТОВ Тріатлон Логістік Груп до вказаного нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було змінено замки, не допускаються співробітники суборендаря (позивача) , що підтверджується письмовими поясненнями представника ТОВ Тріатлон Логістік Груп від 04.08.2021 року. Отже, з 04.08.2021 року позивач не має можливості користуватися об`єктом суборенди, що порушує його законні права, як суборендаря. ОСОБА_1 , як власником, не визнається право суборендаря ТОВ Тріатлон Логістік Груп на користування вказаним приміщенням та дійсність вказаних договорів оренди та суборенди. Також відповідач повідомив про те, що він може самостійно звільнити вказане приміщення від майна, що належить позивачу, невідомо коли та яким чином, що може завдати матеріальних збитків позивачу. Крім того, у вказаному приміщенні знаходиться техніка та обладнання позивача, що мають значну вартість, продукти харчування, що швидко псуються, інше майно, що належить позивачу, оскільки позивач здійснює діяльність з продажу продуктів харчування. Вказані обставини можуть утруднити виконання рішення суду, оскільки в даний час змінено замки, встановлено сигналізацію та у разі задоволення позову може зникнути майно позивача, що є перешкоджанню у здійсненні законної господарської діяльності позивача. Таким чином необхідно заборонити відповідачу ОСОБА_1 чинити перешкоди у користуванні товариством з обмеженою відповідальністю Тріатлон Логістік Груп нежилим приміщенням площею 463,3 м ? , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , другий поверх, до набрання судовим рішенням законної сили. Пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні. Враховуючи вищевикладене, керуючись положення ЦК України; ЦПК України, він просив суд: 1. Прийняти заяву до розгляду. 2. Заборонити ОСОБА_1 чинити перешкоди у користуванні товариством з обмеженою відповідальністю Тріатлон Логістік Груп нежилим приміщенням площею 463,3 м ? , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , другий поверх, до набрання судовим рішенням законної сили. Додатки: 1. Оригінал квитанції про сплату судового збору. 2. Копія пояснень представника ТОВ Тріатлон Логістік Груп . 3. Інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відносно ТОВ Тріатлон Логістік Груп (вхідний № 25385 від 06.08.2021 року) (а. с. 36-39) .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10.08.2021 року у справі № 591/5548/21, провадження № 2/591/2559/21 матеріали цивільної справи № 591/5548/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Тріатлон логістик груп до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю Індастріал Транс Груп , приватна фірма Ордекс про усунення перешкод у користуванні нежилим приміщенням до Ковпаківського районного суду м. Суми для розгляду за підсудністю. Було постановлено після спливу строку на апеляційне оскарження копію ухвали разом з матеріалами справи направити до Ковпаківського районного суду м. Суми. Ухвала набрала законної сили 10.08.2021 року (а. с. 50, 51) .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10.08.2021 року у справі № 591/5548/21, провадження № 2-з/591/149/21 заяву товариства з обмеженою відповідальністю Тріатлон Логістик Груп про забезпечення позову, подану одночасно з пред`явленням позову до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю Індастріал Транс Груп , приватна фірма Ордекс про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, було ухвалено передати за підсудністю на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми. Ухвала набрала законної сили 10.08.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98896137) (а. с. 53, 54) .

Ознайомившись із заявою директора товариства з обмеженою відповідальністю Тріатлон Логістік Груп Луньова Андрія Вікторовича про забезпечення позову, ознайомившись із доданими до неї копіями документів, пересвідчившись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує потенційна, а не реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам; беручи до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із незастосуванням відповідних заходів, враховуючи наявність судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, враховуючи наявність відомостей, які містяться Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, прихожу до наступного висновку.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. ч. 1, 2, 10 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до абз. 1 п. 2, абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 року, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. У справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті (опублікування в періодиці: Бізнес: законодавство та практика, 2007, 00, № 7, Збірник поточного законодавства, нормативних актів, арбітражної та судової практики, 2007, 03, № 12, Адвокат Бухгалтера, 2007, 02, № 6, Санація та банкрутство, 2007, 00, № 1, Юридичний вісник України, 2007, 02, № 7, Вісник Верховного Суду України, 2007, 00, № 2, Збірник поточного законодавства, нормативних актів, арбітражної та судової практики, 2007, 03, № 9, Юридична практика. Судовий випуск, 2007, 02, № 2, Юридическая практика, 2007, 02, № 7, Закон і Бізнес, 2007, 02, № 7, Право України, 2007, 00, № 4) .

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (Серявін та інші проти України (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява № 4909/04) .

При постановленні даної ухвали суд взяв до уваги правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 524/188/18, провадження № 61-38051св18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92065787) .

Таким чином, оскільки не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, оскільки захід забезпечення позову у виді заборони чинити перешкоди у користуванні нежилим приміщенням є тотожним позовній вимозі про усунення перешкод у користуванні нежилим приміщенням, відтак прихожу до висновку про те, що у задоволенні заяви директора товариства з обмеженою відповідальністю Тріатлон Логістік Груп Луньова Андрія Вікторовича про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви директора товариства з обмеженою відповідальністю Тріатлон Логістік Груп Луньова Андрія Вікторовича про забезпечення позову відмовити.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення (ухвалу) .

Суддя: І.Г. Бичков