Справа № 127/439/21
Провадження № 22-ц/801/1761/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

07 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Войтка Ю.Б., Ковальчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Євгена Миколайовича

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2021 року, ухвалену під головуванням судді Дернової В.В.,

в справі № 127/439/21

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідача)

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

В січня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в міський суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого посилався на те, що уклавши кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Проте свої зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 37 815,65 грн, яку банк просив стягнути на свою користь.

Судові рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2021 року справу призначено на 08 квітня 2021 року та постановлено розглядати її у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2021 року визнано явку позивача обов`язковою, розгляд справи відкладено на 01 червня 2021 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2021 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду, з підстав передбачених ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2021 року у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Ковальчука Є.М. про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

14 липня 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ковальчук Є.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2021 року та постановити нову про задоволення заяви про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що звертаючись до суду з позовом позивач навмисне подав його із додатками в нечитабельному вигляді, з незрозумілими розрахунками заборгованості, що свідчить про необґрунтованість його дій та зловживання процесуальними правами. Крім того, саме через повторну неявку представника позивача, явка якого визнана обов`язковою, суд був позбавлений можливості розгляду справи по суті.

На думку апелянта суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, й порушив норми процесуального права, що й призвело до неправильного вирішення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 серпня 2021 року, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження в даній цивільній справі, а ухвалою суду від 25 серпня 2021 закінчено підготовчі дії й призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача Ковальчук Є.М. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Представник позивача адвокат Рой В.Л. проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі ухвалу суду першої інстанції як законну і обґрунтовану.

Мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку, і закон, яким він керувався

Відмовляючи у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 9 ст. 141 ЦПК України, та встановив при цьому, що повторна неявка представника позивача, явку якого було визнано судом обов`язковою, у судове засідання, не містить ознак необґрунтованих дій, неправильних дій або зловживання процесуальними правами.

Позиція апеляційного суду

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як суд вірно встановив обставини справи і вирішив питання згідно з вимогами процесуального закону.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 33 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України закріплено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина шоста статті 142 ЦПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. Цивільний процесуальний Кодекс передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

При цьому звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, доступ до правосуддя гарантується незалежно від обґрунтованості позову.

За змістом статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, проаналізувавши процесуальні дії сторони позивача у цій справі, зробив вірний висновок, що посилання на необґрунтованість дій позивача є безпідставними.

Колегія суддів виходить із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України та зазначає, що необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

При цьому встановлено, що заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, взагалі не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, у ній по суті наводяться заперечення проти позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при поданні позовної заяви позивач навмисне, з метою введення в оману, подав до суду позов із додатками в нечитабельному вигляді, з незрозумілими розрахунками, що свідчить про недобросовісність звернення позивача з позовом до суду та зловживання процесуальними правами, є безпідставними, так як суд першої інстанції з цих підстав позовну заяву банку без руху не залишав.

Звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є його диспозитивним правом. Для задоволення заявлених вимог відповідач повинен довести, а суд - встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З урахуванням наведеного, стороною відповідача не наведено обставин та не надано на їх підтвердження доказів, які б дали змогу зробити висновок про необґрунтованість дій позивача у справі, що зумовили понесення відповідачем заявлених до стягнення витрат, і вказане виключає можливість для задоволення заяви про їх компенсацію із застосуванням частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 375, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Євгена Миколайовича залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б.Войтко

О.В. Ковальчук