ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 691/1041/20
Провадження № 22-ц/821/1561/21
Категорія: 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Нерушак Л.В., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації; правонаступник Виконавчого комітету Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області - Селищенська сільська рада Звенигородського району Черкаської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 червня 2021 року (ухваленого під головуванням судді Черненка В.О. в приміщенні Городищенського районного суду Черкаської області, повний текст рішення виготовлений 29 червня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб - служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації та правонаступника Виконавчого комітету Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області - Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Городищенського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб - служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 квітня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що з недавнього часу їх дочка проживає з матір`ю - ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

Через неприязні стосунки з відповідачем, сторонами не досягнуто згоди щодо участі позивача у вихованні дочки ОСОБА_4 , яка б відповідала інтересам та нормальному розвитку дитини.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 взагалі забороняє йому бачитись з дитиною, а його неодноразові спроби досягти згоди з дружиною про участь у її вихованні не дали бажаного результату.

Позивач вказує, що дуже любить свою дочку, сумує за нею та бажає брати участь у її вихованні. Вважає, що поведінка дружини не відповідає інтересам їх дочки, яка має рости у любові та турботі зі сторони обох батьків. ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні, внаслідок чого він позбавлений можливості реалізації своїх батьківських прав та обов`язків.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до соціальних служб з приводу реагування на порушення дружиною його батьківських прав відносно малолітньої дитини, однак до цього часу його права не є відновленими.

Така поведінка відповідачки, вказує позивач, змушує його звертатися із відповідним позовом до суду, в якомуОСОБА_1 просив суд постановити рішення, яким визначити наступний спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : шляхом надання систематичних побачень з дитиною у кожну п`ятницю, суботу та неділю місяця - з 09:00 години п`ятниці по 18:00 годину неділі та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у зустрічах та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначений судом час.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 22 червня 2021 року залучено правонаступника третьої особиЖуравської сільської ради Городищенського району Черкаської області: Селищенську сільську раду Звенигородського району Черкаської області

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 22 червня 2021 року позов - задоволено частково.

Визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання систематичних побачень з дитиною за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 та в її присутності з урахуванням стану здоров`я, денного режиму, інтересів та потреб малолітньої дитини у кожну п`ятницю, суботу та неділю місяця - по 5 (п`ять) годин кожного дня.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у зустрічах та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначений судом час.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував права та інтереси малолітньої дитини, прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, дійшовши мотивованого висновку, що визначення саме такого способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні із нею, буде якнайкраще відповідати інтересам дитини і забезпечуватиме реалізацію прав батька, оскільки ОСОБА_1 повинен поступово налагодити спілкування із дочкою, сформувати емоційну прихильність дитини, встановити з нею родинні та дочірні відносини, стійкий психологічний зв`язок з дівчинкою, а для цього необхідний певний час.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 16 липня 2021року, ОСОБА_1 ,вважаючи, що оскаржуване рішення винесене із порушенням норм матеріального і процесуального права, при недостатньо повному дослідженні письмових доказів та дійсних обставин справи, що мають значення для справи, просив суд змінити рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 червня 2021 року в частині визначення способу участі батька у вихованні дитини та визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання систематичних побачень з дитиною у кожну п`ятницю, суботу і неділю місяця з 09:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , зокрема, мотивована тим, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, було обмежене право ОСОБА_1 , як батька дитини, на особисте спілкування з дочкою, що не відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки роль батька у вихованні дитини важлива не менше, ніж роль матері.

В апеляційній скарзі також зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що позивач має право на безпосередню участь в житті і вихованні дитини та на зустрічі з нею без присутності матері. На думку ОСОБА_1 , зустрічі із дочкою при постійній присутності матері будуть перешкоджати ефективній реалізації права позивача на особисте спілкування з дочкою.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи

Як вбачається із наявних матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , виданого 29 квітня 2020 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с. 5)

Шлюб між сторонами не розірваний, проте вони проживають окремо.

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого 20 червня 2020 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 (а.с. 6)

На час звернення позивача до суду, дитина сторін - ОСОБА_5 проживає з матір`ю у с. Журавка, Городищенського району, Черкаської області.

Між сторонами виник конфлікт, наявні неприязні відносини, що є перешкодою для спільного вирішення батьками питань, пов`язаних з вихованням дитини, а також участі позивача, як батька дитини , в спілкуванні з нею.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України зазначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини» визнано право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 та 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, враховуючи рекомендації висновку органу опіки і піклування, обґрунтовано виходив з того, що саме такий визначений порядок участі батька у спілкуванні з дитиною, якнайкраще відповідатиме інтересам малолітньої дитини та сприятиме реалізації прав позивача, як батька дитини, на спілкування із нею та прийняття участі у її вихованні.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, який надав належну оцінку висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Селищанської сільської ради № 4-22 від 31 травня 2021 року (а.с.102-103), яким визначено, що для поступового налагодження спілкування і формування емоційної прихильності дочки до батька, встановлення родинних та дочірніх відносин, стійкого психологічного зв`язку дівчинки з батьком потрібен перехідний період тривалістю в один рік. Присутність матері, бабусі або дідуся буде цілком виправданою та доцільною. На вказаний період спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини визначити наступним чином: - побачення в будь-який день та час за попередньою домовленістю та в присутності матері, бабусі або дідуся, враховуючи вік, стан здоров`я, денний режим, інтереси та потреби малолітньої дитини.

Таким чином, з урахуванням наданих органом опіки та піклування рекомендацій, у сукупності з іншими доказами у справі та безпосередньо поясненнями сторін, суд прийшов до обґрунтованого висновку про доцільність визначення батьку дитини ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_5 : кожну п`ятницю, суботу та неділю місяця - по 5 (п`ять) годин кожного дня за попередньою домовленістю та у присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Обов`язковість надання висновку органу опіки та піклування при розгляді спорів у вказаній категорії справ передбачено вимогами ст. 19 СК України, у зв`язку із чим посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не повинен був брати до уваги зазначений висновок, є необгрунтованими.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, а також якщо він суперечить інтересам дитини.

Оскільки висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Селищенської сільської ради № 4-22 від 31 травня 2021 року є повним, обґрунтованим, враховує вік дитини, її психоемоційний стан та інші обов`язкові обставини, що підлягають з`ясуванню, а по справі відсутні об`єктивні докази того, що наданий органом опіки та піклування висновок суперечить інтересам малолітньої дитини, у суду першої інстанції не було підстав для відступу від цього висновку.

Також є безпідставними посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що обраний судом спосіб участі батька у спілкуванні і вихованні дитини з безпосередньою присутності матері, є таким, що перешкоджає ефективній реалізації права позивача на особисте спілкування з дочкою.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 проживає разом із дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивач ОСОБА_1 проживає окремо.

Між тим, враховуючи інтереси та потреби малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в силу свого віку та особливостей розвитку дитини в такому віці, не може бути залишена на тривалий час без нагляду та присутності матері, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлення позивачу способу участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, який передбачає присутність матері, в першу чергу, буде найкращим забезпеченням інтересів дитини та проявом турботи батьків.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб - служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації та правонаступника Виконавчого комітету Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області - Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

Л.В. Нерушак

/повний текст постанови суду виготовлений 19 серпня 2021 року/