Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1804/21 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №295/1804/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 квітня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Зосименка О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 100% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2002 року. Від стосунків із відповідачем народилися діти, але спільне життя не склалося, а тому 09 березня 2006 року шлюб розірваний. Діти проживають із нею та знаходяться на її утриманні. Діти підростають та потребують коштів на харчування, одяг, розвиток, але вона не в силах у повному обсязі забезпечити потреби доньок та сина. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08 квітня 2021 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12 лютого 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частки від його доходу. На погляд відповідача, суд першої інстанції не взяв до уваги, що він наразі перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , яка тимчасово не працює, важко хворіє, перебуває на його повному утриманні та постійно потребує коштів на лікування. Також на його повному утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від повторного шлюбу. Власного помешкання його нова сім`я не має, а проживає в орендованій оселі. Крім того, він обтяжений фінансовими зобов`язаннями перед ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» у сумі 2 551 773,59 грн. за кредитними правовідносинами. Наполягає на тому, що при постановленні рішення у справі суд не взяв до уваги його домовленість із позивачем, за умовами якої він терміном на п`ять років надав для тимчасового проживання позивача та їх спільних дітей належну йому на праві власності чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Отже, він забезпечує спільних дітей місцем проживання, а натомість позивач зобов`язалася сплачувати комунальні платежі за квартиру та не претендувати на аліменти на дітей, про що між сторонами було укладено договір оренди, який засвідчено у житловій організації, строк дії якого сплинув 2012 року. Позивач порушила умови договору, умисно не сплачувала комунальні платежі роками та створила значну заборгованість, яку він має сплатити самотужки. Крім того, ОСОБА_1 перешкоджала його виїзду за кордон на заробітки, звернувшись до виконавчої служби для накладення заборони на виїзд за кордон, постійно чинила перешкоди у його спілкуванні з дітьми та не надала жодного чеку про витрачання коштів на дітей, які отримувала щомісяця. Зазначає, що наразі заборгованості за аліментами не існує. Його майновий стан упродовж останнього часу погіршився, а тому він може сплачувати аліменти на дітей в розмірі не більше 1/4 частки від його заробітку, який є єдиним джерелом доходу його родини. Рухомого чи нерухомого майна він не має. Просить звернути увагу й на ту обставину, що у провадженні суду перебуває цивільна справа №295/1661/21 за позовом його повнолітньої доньки ОСОБА_9 до нього про стягнення аліментів на період навчання.

Пасічник- ОСОБА_10 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що на момент звернення з позовом у відповідача на утриманні перебуває дружина і ще двоє неповнолітніх дітей від повторного шлюбу, але дані обставини не звільняють особу від утримання своїх дітей від попереднього шлюбу, а наявність фінансових зобов`язань не повинно впливати на матеріальне забезпечення дітей.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із загальним висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками дітей, які не досягли повноліття: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с.7-10). Також сторони є батьками доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка наразі досягла повноліття.

ОСОБА_11 19 жовтня 2010 року змінив ім`я на ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені від 19 жовтня 2010 року серія НОМЕР_1 (а.с.14).

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 травня 2013 року (справа №296/2531/13-ц) було вирішено стягувати з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.15-16).

Постановою Богунського відділу ДВС у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 24 грудня 2020 року виконавче провадження №39467597 із примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання вищевказаного рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей, закінчено в зв`язку з фактичним повним виконанням (а.с.38-39). Вказана постанова у визначеному законом порядку не скасована та є чинною (зворотного не доведено).

Згідно з частинами другою-третьою статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Пасічник- ОСОБА_10 , звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей, фактично звернулася з позовом про визначення розміру аліментів, оскільки найстарша донька ОСОБА_14 досягла повноліття та державним виконавцем закрито виконавче провадження щодо примусового виконання заочного рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 29 травня 2013 року в справі 296/2531/13-ц.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд при визначенні розміру аліментів не взяв до уваги його майновий та сімейний стан.

У матеріалах справи є довідка Дочірнього підприємства «АвтоМАЗ-Україна», в якій зазначено, що ОСОБА_2 працює на підприємстві та займає посаду менеджера з торгівлі транспортними засобами, а загальна сума його доходу за період із 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2021 року становить 20 727,69 грн. (а.с.58).

Окрім того, 20 вересня 2013 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_15 , прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_16 , що підтверджується копією свідоцтва від 20 вересня 2013 року серія НОМЕР_2 (а.с.52). ОСОБА_6 із 20 серпня 2020 року перебуває на обліку в Житомирському МЦЗ як безробітна (а.с.57).

Також, у ОСОБА_2 із ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 народилося двоє дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які наразі є неповнолітніми, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.53-54).

Обставини хворобливого стану здоров`я дружини у повторному шлюбі, без доведення витрат на її лікування, та не надання доказів про припинення виплати допомоги по безробіттю (а.с.56), а також наявність двох неповнолітніх дітей у повторному шлюбі у жодному разі не звільняють ОСОБА_2 , який не має протипоказань за станом здоров`я з працездатності, від належного виконання обов`язку щодо утримання власних дітей від попереднього шлюбу. Протиправно збільшувати розмір утримання одних неповнолітніх за рахунок інтересів інших неповнолітніх, оскільки як одні так і інші ще не здатні себе утримувати самостійно. Діти принаймні мають знаходиться у рівних умовах, проте заборгованість із аліментів, що була сформована станом на 01 жовтня 2019 року, на утримання дітей від попереднього шлюбу свідчить про зворотне (а.с.43-44).

Так, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, слід враховувати загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку.

При цьому, саме на батьків покладається забезпечення таких умов дітям до досягнення ними віку вісімнадцяти років.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 має значні фінансові зобов`язання перед ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» також не є достатньою підставою для зменшення частки, яка призначена судом першої інстанції, приймаючи до уваги баланс інтересів, за якими інтереси дітей є найвищими за інші.

Доводи апеляційної скарги відносно домовленості сторін про тимчасове проживання позивача з дітьми у належній відповідачу на праві власності чотирикімнатній квартирі, тобто тимчасове забезпечення відповідачем дітей від попереднього шлюбу місцем проживання, а за це позивач зобов`язалася сплачувати комунальні платежі за квартиру та не претендувати на аліменти на дітей, про що між сторонами було укладено договір оренди, який засвідчено у житловій організації, також не змінюють висновків суду першої інстанції щодо розміру частки зі сплати аліментів.

Відповідно до ст.190 СК України той із батьків, із ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Договір найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві приватної власності від 27 листопада 2007 року №2961 (а.с.45), укладений між сторонами, з юридичної точки зору не має нічого спільного із договором про припинення права на аліменти у розумінні статті 190 СК України, оскільки не тягне набуття дитиною права власності на нерухоме майно, а відмова від звернення за захистом до суду є нікчемною і не породжує правових наслідків взагалі, тим більше, що йдеться про інтереси неповнолітніх осіб.

Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та не надає звіту про використання аліментів не мають правового значення для розв`язання даного спору, оскільки питання спілкування із дітьми є окремим предметом спору, а вимоги щодо визначення порядку участі батька у вихованні дітей у даній справі не заявлені. Доказів звернення відповідача до органу опіки та піклування для перевірки цільового витрачання позивачем аліментів не надано, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу грунтуються на припущеннях.

Посилання відповідача на перебування в провадженні суду цивільної справи №295/1661/21 за позовом повнолітньої доньки ОСОБА_14 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням нею навчання є передчасними, враховуючи, що наразі рішення у справі №295/1661/21 законної сили не набрало.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано визначив єдину частку від заробітку (доходу) відповідача на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3, хоча позивач просила 1/2, врахувавши при цьому наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей від повторного шлюбу, матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тим більше, що розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за жодних обставин не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи офіційній дохід відповідача, розмір присудженої судом єдиної частки буде меншим, ніж сума 50% прожиткових мінімумів на трьох дітей, які перебувають у віці 13-17 років, а тому розмір єдиної частки не буде мати вирішального значення для виконання відповідачем обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей від переднього шлюбу.

Отже, рішення залишається без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 частина шоста ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374-375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 квітня 2021 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: