Справа № 344/8661/20
Провадження № 22-ц/4808/1234/21
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання недійсними пунктів кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Домбровської Г. В. у м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 16 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання недійсними пунктів кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 15.08.2019 року укладено договір про надання фінансового кредиту №1788, згідно умов якого Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» надало йому споживчий кредит в розмірі 74 400 грн зі строком кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 15 серпня 2024 року. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 15.08.2019 року по 14.12.2020 року 5% від суми кредиту; з 15.12.2020 року по 14.03.2022 року 4% від суми кредиту; з 15.03.2022 по 14.06.2023 року - 3% від суми кредиту; з 15.06.2023 року по 15.08.2024 року 1,95 % від суми кредиту. Пунктом 4 Кредитного договору встановлено графік платежів / розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором, зокрема, встановлено графік платежів за розрахунково-касове обслуговування кредиту (восьмий стовпчик графіку), згідно якого встановлено сплату з 15.08.2019 року по 14.12.2020 року 3720грн; з 15.12.2020 року по 14.03.2022 року 2976 грн; з 15.03.2022 по 14.06.2023 року -2232 грн, ; з 15.06.2023 року по 15.08.2024 року 1450,80 грн.Положення вказаних пунктів суперечать статті 11 та пунктам 1,-3,5,7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливими. Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснюється на власну користь (ведення справи, договору, обліку заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку. В оскаржуваному в частині кредитному договорі не зазначено, які саме послуги за комісію надаються ОСОБА_1 , оскільки відкриття та ведення позичкового рахунку у зв`язку з наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику.Просив визнати недійсними з моменту укладення пунктів 1.2 та 4 кредитного договору №1788 від 15.08.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро» в частині встановлення комісії за обслуговування кредиту та в частині стовпчика (колонки) №8 «Розрахунково-касове обслуговування» відповідно, та застосувати наслідки недійсності правочину; зобов`язання АТ «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 з часу укладення кредитного договору платежів, зарахувавши сплачену ним комісію у розмірі 26 040 грн. у рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором №1788 від 15.08.2019 року

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 червня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання недійсними пунктів кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочинувідмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що з моменту укладання кредитного договору від 15 серпня 2019 року ним сплачено 27 250 грн, з яких 26040 грн комісії за обслуговування кредиту. Разом з тим, не встановлено за які саме послуги нараховувалась комісія у визначеній сумі. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором є обов`язком банку відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України та виконання такого обов`язку не може обумовлюватись будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Розрахункове-касове обслуговування, передбачене в п. 4 кредитного договору, яке становить від 3720 грн до 1450,80 грн більше, ніж сума процентів за користування кредитом. Вказує про несправедливі умови договору, оскільки спричиняє істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

30 липня 2021 року та 25 серпня 2021 року представник АТ «Банк Кредит Дніпро» Бобренко О.С. подав відзиви на апеляційну скаргу, в яких доводи апеляційної скарги спростовує. Вказує, що позивач, підписавши договір, засвідчив, що він погодився з умовами договору. Крім того, останній в подальшому виконував умови кредитного договору та сплачував відповідні кошти. ОСОБА_1 був обізнаний з реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту в який також входила комісія за розрахунково-касове обслуговування.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Представник АТ «Банк Кредит Дніпро» подав письмову заяву, в явій заперечує доводи апеляційної скарги, просить рішення міського суду залишити без змін, справу розглянути у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), та на яку посилався позивач, як на підставу задоволення позову, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки на момент укладення оскаржуваного в частині Кредитного договору 15.08.2019 року стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, на яку в позові покликається Позивач, вже втратила чинність. Таким чином, при укладенні оскаржуваного в частині Кредитного договору порушень закону, які були б підставою для визнання цього правочину в частині пунктів 1.2 та 4 недійсними, не відбулось, а, відтак, позивачем не доведено існування підстав для визнання вказаних пунктів договору недійсними та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалене суду першої інстанції рішення не відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і судом встановлено, що 15 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №1788, згідно умов якого Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» надало йому споживчий кредит в розмірі 74 400 грн зі строком кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 15 серпня 2024 року (а.с.7-8).

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 15.08.2019 року по 14.12.2020 року 5% від суми кредиту; з 15.12.2020 року по 14.03.2022 року 4% від суми кредиту; з 15.03.2022 по 14.06.2023 року - 3% від суми кредиту; з 15.06.2023 року по 15.08.2024 року 1,95 % від суми кредиту.

Пунктом 4 Кредитного договору встановлено графік платежів / розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором, зокрема, встановлено графік платежів за розрахунково-касове обслуговування кредиту (восьмий стовпчик графіку), згідно якого встановлено сплату з 15.08.2019 року по 14.12.2020 року 3720грн; з 15.12.2020 року по 14.03.2022 року 2976 грн; з 15.03.2022 по 14.06.2023 року -2232 грн, ; з 15.06.2023 року по 15.08.2024 року 1450,80 грн.

Відповідно до п. 3.7.1 кредитного договору банк надав у письмовій формі клієнту всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування

19 серпня 2019 року укладено між сторонами заява-згода №1133804 ОСОБА_1 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб (а.с.34).

Згідно паспорту споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит) Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» надало ОСОБА_1 споживчий кредит в розмірі 74 400 грн зі строком кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 15 серпня 2024 року (а.с.9)

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами першою, третьою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 затвердженні Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила), які розроблено відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність» «Про національний банк України», «Про споживче кредитування», встановлюють порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача.

Згідно з пунктом 8 Правил банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком «Усього» у колонках 9 і 10 (відповідно) форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно з положеннями статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України за угодами (договорами) між клієнтом та банком.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року№ 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (з подальшими змінами) у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Банк не повинен встановлювати платежі обов`язкові для споживача за свої дії, на власну користь. Умови кредитного договору, якими встановлено обов`язок позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків.

Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову у визнанні недійним п. 1.2 та п. 4 кредитного договору судом першої інстанції не враховано, що встановивши в кредитному договорі сплату комісії за обслуговування кредиту та за розрахункове-касове обслуговування банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу, при цьому відповідач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за обслуговування кредиту, такі умови призводять до зміни у витратах позичальника, що є незаконним в силу частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Установлено, що відповідно до п. 1.2 кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту та за розрахунково-касове обслуговування кредиту позивачем незаконно сплачено 26040 грн, то зазначена сума коштів підлягає зарахуванню на погашення інших обов`язкових платежів за кредитним договором №1788 від 15 серпня 2019 року укладеним між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 .

Розмір сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту та за розрахунково-касове обслуговування кредиту представником Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» не оспорюється.

Згідно п.п.1,2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить висновку, що відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанціі неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував норм матеріального права, тому оскаржуване рішення необхідно скасувати х ухваленням нового рішення про задоволення позову у цій справі

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 26 040,00 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн*100=227 000 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону і може бути оскаржена касаційному порядку випадках, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 07 червня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання недійсними пунктів кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину задовольнити частково.

Визнати недійсними з моменту укладення договору умову пункту 1.2 кредитного договору від 15.08.2019 року №1788, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», якою передбачено щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Визнати недійсною з моменту укладення договору умову пункту 4 кредитного договору від 15.08.2019 року №1788, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», якою встановлено графік платежів за розрахунково-касове обслуговування кредиту (восьмий стовпчик графіку).

Зобов`язати Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок здійснених з часу укладення кредитного договору від 15.08.2019 року №1788 ОСОБА_1 платежів, зарахувавши сплачену ним комісію у розмірі 26 040 грн у рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст складено 15 вересня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський