ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1115/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №692/367/20 Категорія: 314000000 Чепурний О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Карпенко О.В.

За участю секретаря Попової М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Драбівський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

особа, яка подає апеляційну скаргу Драбівський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відео конференції апеляційну скаргу Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 08.04.2021 року, постановлене під головуванням судді Чепурного О.П., у залі Драбівського районного суду Черкаської області 08.04.2021 року об 11 год., у справі за позовом ОСОБА_1 до Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення 3% річних, -

в с т а н о в и в :

09.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що 06.03.2015 року в системі електронних торгів арештованим майном відбулися електронні торги з реалізації предмета іпотеки: трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 .

Результати торгів оформлені протоколом проведення електронних торгів, сформованих системою реалізації майна від 06.03.2015 року № 58973.

Продавцем нерухомого майна виступив Драбівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Переможцем торгів став ОСОБА_1

23.03.2015 року Начальником Драбівського РВ ДВС ГТУМЮ у Черкаській області Власенком О.М. затверджено акт про реалізацію предмета іпотеки, на підставі якого 28.05.2015 року державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

В подальшому, рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 01.09.2016 року у справі № 692/617/15-ц визнано недійсними результати електронних торгів (протокол № 58973) з реалізації предмета іпотеки: трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 04.04.2017 року у справі № 22-ц/793/72/17 рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 01.09.2016 року залишено без змін.

Вище вказана квартира була придбана позивачем ОСОБА_1 за 117935 грн. Безпідставно отримані від продажу квартири грошові кошти у розмірі 117935 грн. були повернуті позивачу 21.12.2018 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області в порядку виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2018 року у справі №757/24126/17-ц.

На підставі вище викладеного, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 13425,20 гривень.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення 3% річних - задоволено частково.

Стягнуто з Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 19800, Черкаська область, Драбівський район, смт. Драбів, вул. Шевченка, буд. 11, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 3% річних у розмірі 5773 (п`ять тисяч сімсот сімдесят три) гривні 81 коп.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь держави судовий збір у розмірі 361 (триста шістдесят одна гривня) 63 копійки.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Драбівський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі начальника Н.В. Дзеціної, оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що при прийнятті оскаржуваного рішення він вважає, допущено невірне застосування норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі зазначається, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошових зобов`язань, зокрема, ст. 625 ЦК України.

Скаржник в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається, що Драбівським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) подана касаційна скарга до Верховного Суду на постанову Черкаського апеляційного суду від 10.03.2021 року, якою рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 07.12.2020 року було залишено без змін.

В апеляційній скарзі Начальник Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Н.В. Дзеціна просить скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 08.04.2021 року по справі № 692/367/20 , ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

14 червня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача.

У заперечення доводів апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 07.06.2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Драбівського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 07.12.2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10.03.2021 року у справі № 757/24126/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Драбівського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) про стягнення грошових коштів, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_1 вказує, що дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт). У тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України.

Він вважає, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому доводи скаржника є безпідставними.

ОСОБА_1 вказує, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 року у справі № 910/19094/17, від 11.05.2018 року у справі № 922/3087/17, посилається позивач у відзиві.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Драбівського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 08.04.2021 року задовольнити частково, скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 08.04.2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, які надані ним в режимі відео конференції, призначеної судом, представник відповідача підтримує апеляційну скаргу, яку просить задовольнити, також просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об?єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення 3 процентів річних, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, встановивши, що у зв`язку з реалізацією електронних торгів позивачем ОСОБА_1 на рахунки Відділу ДВС Драбівського РУЮ було перераховано кошти в розмірі 112038,25 грн., що підтверджується копією квитанції Приватбанку від 17.03.2015 року.

Суд першої інстанції послався на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 01.09.2016 року у справі № 692/617/15-ц, яким визнано недійсним результати електронних торгів (протокол № 58973), а позивачу ОСОБА_1 не були повернуті сплачені ним грошові кошти за період з 04.04.2017 року, а саме: з часу набрання законної сили рішення суду до 21.12.2018 року дати зарахування грошових коштів на рахунки ОСОБА_1 . Тому суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення вимог та стягнення інфляційних витрат з квітня 2017 року по грудень 2018 року, оскільки з дати вступу рішення в законну силу у відповідача з`явився обов`язок повернення коштів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов?язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 06.03.2015 року в системі електронних торгів арештованим майном відбулися електронні торги з реалізації предмета іпотеки: трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 . Результати торгів оформлені протоколом проведення електронних торгів від 06.03.2015 року № 58973, що підтверджується копією протоколу.

Переможцем торгів став ОСОБА_1 , а ціна продажу майна склала 117935 грн., яка була сплачена ОСОБА_1 . Сума сплаченого гарантійного внеску на рахунки організатора електронних торгів Державного підприємства «СЕТАМ» склала 5896,75 грн., що також підтверджується копією акта про реалізацію предмета іпотеки.

17.03.2015 року ОСОБА_1 на рахунки Відділу ДВС Драбівського РУЮ було перераховано 112038,25 грн., що підтверджується копією квитанції Приватбанк від 17.03.2015 року № 0.0.361818.652.1.

Із даних копії свідоцтва від 28.05.2015 року серії НОМЕР_2 вбачається, що державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. видано свідоцтво про придбання майна, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , придбаної ОСОБА_1 за 117935,00 грн., яка раніше належала ОСОБА_2 .

Право власності на квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2015 року серії ЕЕТ № 113822.

Згідно рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 01.09.2016 року у справі № 692/617/15-ц визнано недійсними результати електронних торгів (протокол № 58973) з реалізації предмета іпотеки: трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 04.04.2017 року у справі № 22-ц/793/72/17 рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 01.09.2016 року залишено без змін.

21.05.2018 року рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/24126/17-ц стягнуто з Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на користь ОСОБА_1 117935,00 грн. в рахунок повернення безпідставно отриманих коштів від продажу нерухомого майна та 80903,11 грн. інфляційних втрат, судові витрати в сумі 1988,38 грн.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

21.11.2018 року Печерським районним судом міста Києва на виконання зазначеного рішення був виданий виконавчий лист, що підтверджується копією виконавчого листа від 21.11.2018 року у справі № 757/24126/17-ц.

21.12.2018 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області були зараховані на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 200826,49 грн., що підтверджується копією довідки АТ КБ «Приватбанк» від 07.03.2020 року.

Колегія суддів апеляційного суду відзначає, що правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

Із аналізу частини 1 статті 650, частини 1 статті 655 та частини 4 статті 656 ЦК України слід дійти висновку, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Згідно із частиною 1 статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів.

Сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці: державна виконавча служба та організатор електронних торгів, а також покупець - переможець електронних торгів.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов?язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно, виникнуть права та обов?язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Враховуючи те, що на підставі судового рішення електронні торги було визнано недійсними, у позивача, як переможця торгів, який сплатив всі необхідні суми, виникло право на повернення сплачених ним на виконання недійсного правочину сум, а у відповідачів, відповідно, виник обов?язок ці суми позивачу повернути.

Як роз?яснено Верховним Судом у постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 640/3799/17 (провадження № 61-35420св18), саме ВДВС є належним відповідачем у справі, оскільки є продавцем спірного арештованого майна та зобов?язаний повернути кошти, сплачені переможцем прилюдних торгів, які визнані недійсними.

Із змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (провадження №12-128гс18) вбачається, що у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов?язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов?язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов?язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І «Загальні положення про зобов?язання» книги 5 ЦК України.

Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов?язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов?язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов?язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов?язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.

Встановлення законодавцем права кредитора на одержання коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зумовлене специфічним видом такого майна, як грошові кошти, якому незалежно від факторів природного середовища (форс-мажорним обставинам) притаманна властивість знецінюватись в більшій мірі ніж всім іншим видам майна (нерухомості, дорогоцінним металам тощо).

Враховуючи вище викладене, слід дійти висновку, що норми статті 625 ЦК України спрямовані, в першу чергу, на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов?язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов?язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки це суперечило б загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність згідно статті 3 ЦК України.

Тому, оскільки застосування індексу інфляції до суми боргу фактично має на меті одержання кредитором того, на що він розраховував у разі належного виконання боржником грошового зобов?язання, то стягнення 3% річних є тою мірою відповідальності, яку боржник зобов?язаний понести за неналежне виконання свого грошового зобов?язання.

Отже, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17, від 11.05.2018 у справі № 922/3087/17).

Враховуючи вищевикладені обставини справи, норми права, та наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, який прийшов до вірного, обґрунтованого висновку, що вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення на його користь з відповідача 3 % річних підлягає частковому задоволенню.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачу ОСОБА_1 не були повернені сплачені ним грошові кошти за період з 04.04.2017 року, а саме з часу набрання законної сили ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 04.04.2017 у справі № 22ц/793/72/17, згідно якої рішення Драбівського районного суду від 01.09.2016 року за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції в Черкаській області, ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», про визнання електронних торгів та їх результатів недійсними - залишено без змін, та до 21.12.2018 року дати зарахування грошових коштів на рахунок позивача ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, вказаний період розрахунку 3% річних узгоджується з висновками Черкаського апеляційного суду, що викладені у постанові від 10 березня 2021 року у справі № 757/24126/17, згідно якої рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення грошових коштів, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди - залишено без змін.

У вказаному рішенні визначено період нарахування інфляційних втрат з квітня 2017 року по грудень 2018 року, оскільки з дати вступу рішення в законну силу у відповідача з`явився обов`язок щодо повернення коштів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що при визначенні розрахунку відносно 3% річних, суд першої інстанції, вирішуючи спір, вірно зауважив, що в матеріалах справи відсутні докази щодо сплати 117935 грн. на рахунки Драбівського РВ ДВС ГТУМЮ у Черкаській області, адже 5896,75 грн. є сумою сплаченого гарантійного внеску на рахунки організатора торгів, яким є державне підприємство «СЕТАМ», тому суд при розрахунку 3% річних виходив саме із суми суму 112038,25 грн., яка була сплачена ОСОБА_1 на рахунки Драбівського РВ ДВС ГТУМЮ у Черкаській області, що підтверджується даними копії квитанції, з чим і погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Таким чином, зважаючи на те, що саме відповідач Драбівський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) несе обов?язок по поверненню позивачу ОСОБА_1 коштів, сплачених ним за квартиру, придбану на електронних торгах, які в подальшому були визнані недійсними у судовому порядку, то законним та обґрунтованим є висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та 3% річних, нарахованих з моменту 04.04.2017 року а саме: з часу набрання законної сили ухвали апеляційного суду Черкаської області від 04.04.2017 року по грудень 2018 року, тобто за весь час безпідставного користування відповідачем грошовими коштами.

Розмір індексу інфляції та 3% річних, визначений районним судом, перевірений судом апеляційної інстанції, є обґрунтованим, та таким, що відповідає обставинам справи, оскільки цей розмір підтверджується відповідними розрахунками за формулою (С x 3 xД: 365:100), які відповідачем спростовані не були, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача.

Доводи апеляційної скарги Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки, тому підлягають відхиленню апеляційним судом.

При цьому, докази та обставини, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції, при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Твердження скаржника стосовно того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України не відповідають дійсності, та зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, оскільки як зазначалось у мотивувальній частині постанови колегією суддів апеляційного суду, дія норм ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі, й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України.

Вище вказане викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Устименко проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нелюбін проти Російської Федерації"), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох поглядів на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують висновків суду, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 08.04.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення 3% річних залишити без змін.

Судові витрати залишити за особою, яка подавала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 26.08. 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко