Дата документу 11.08.2021 Справа № 337/670/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/670/20 Головуючий у 1-й інстанції: Сидорова М.В.
Провадження №22-ц/807/1445/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2021року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що вона є власником транспортного засобу Volkswagen Passat, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вказаним транспортним засобом користувався також її чоловік - ОСОБА_4 .

З моменту придбання даного транспортного засобу та до 30 вересня 2019 року, вони постійно (довготерміново) користувалися послугами платної, охоронюваної автостоянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

28 вересня 2019 року о 20.00 год. транспортний засіб було передано на зберігання до вказаної автостоянки її чоловіком - ОСОБА_4 , а 30 вересня 2019 року приблизно о 05.30 год. на мобільний телефон чоловіка зателефонував працівник поліції, який повідомив про те, що транспортний засіб згорів на території автостоянки. Того ж дня відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 194 КК України було внесено до ЄДРДР, але винуватих осіб не встановлено.

ОСОБА_3 зазначає, що внаслідок неналежного виконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обов`язку зі зберігання автомобіля, їй завдано матеріальну шкоду у розмірі середньої ринкової вартості автомобіля згідно висновку автотоварознавчого дослідження 342 809,03 грн, а також заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 50 000,00 грн та мотивує тим, що знищений автомобіль використовувався як для роботи, так і для потреб сім`ї, після втрати транспортного засобу вона тривалий час перебуває в стані стресу, душевного занепокоєння, вимушена докладати додаткових зусиль для пошуку іншого транспортного засобу з метою відвідування з дитиною медичних оглядів та обстежень, в тому числі за межами Запорізької області, а також вимушена витрачати додатковий час та кошти для захисту своїх прав.

Із урахуванням зазначеного ОСОБА_3 просила суд:

Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 342 809,03 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн, всього в розмірі 392809,03 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2021року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 342 809,03 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, а всього 352 809 гривень 03 копійки.

В іншій частині позову, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , Фізична особа підприємець ОСОБА_2 подали апеляційі скарги, в яких посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просили скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2021року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстнції не врахував, що відповідно до вимог статей 937, 977 ЦК України і Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 115, документом, що підтверджує факт укладення договору зберігання, може бути розписка, квитанція або інший документ, підписанйи зберігачем. Крім того, за зберігання транспортних засобів на автостоянках справляється плата з видачею квитанції чи касового чека. Разом з тим, матеріали справи не місять належних і допустимих доказів існування між сторонами договірних відносин зберігання, а також доказів на підтвердження факту передачі позивачем транспорного засобу на зберігання.

Відповідно до відзиву на апеляційні скарги ОСОБА_3 , зазначає, що вказані апеляційні скарги не визнає та вважає їх необґрунтованими. Під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційних скарг є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами укладено договір зберігання, за яким відповідачі гарантують схоронність прийнятого на зберігання транспортного засобу і несуть відповідальність за його пошкодження, та у зв`язку з неналежним виконанням зберігачами своїх обов`язків наявні підстави для стягнення із ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 солідарно матеріальної та моральної шкоди, завданої власнику автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 , оскільки відповідачі на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить їм на праві спільної сумісної власності, спільно здійснюють діяльність щодо схоронності прийнятих на зберігання транспортних засобів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або осорюваних прав, свобод чи законнихінтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що транспортний засіб Volkswagen Passat, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , 2014 року випуску, об`єм двигуна 1781 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . (а.с. 11).

Зі змісту посвідчення №35, яке видано 22 квітня 2019 року вбачається, що воно видано ОСОБА_4 , який є чоловіком ОСОБА_3 та користувачем автомобіля Фольксваген р.н. НОМЕР_2 , та на ньому міститься позначка «М №110» (а.с. 12).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та інформації з офіційного сайту відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, видами економічної діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (КВЕД 45.20), допоміжне обслуговування наземного транспорту (КВЕД 52.21), надання в оренду й експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна (основний) (КВЕД 68.20). Запис про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця №2 103 000 0000 099916 від 22 листопада 2018 року. (а.с. 49-50).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та інформації з офіційного сайту відповідач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, видами економічної діяльності якого є, зокрема, технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (КВЕД 45.20), допоміжне обслуговування наземного транспорту (КВЕД 52.21), надання в оренду й експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна (основний) (КВЕД 68.20) запис про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця №2 103 017 0000 008408 від 12 квітня 2005 року. (а.с. 51-53).

30 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0001198 про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст194 КК України за фактом підпалу автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на даний час досудове розслідування триває.

07 жовтня 2019 року старшим інженером Дослідно-випробовувальної лабораторії Аварійно-рятувального загону Спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області Андрущенко А.В. виготовлено технічний висновок №19 з причин пожежі, що виникла 30 вересня 2019 року у легковому автомобілі марки Volkswagen Passat» державний номер НОМЕР_2 , розташованому за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с.Бабурка, вул.Міська, буд.1г, відповідно до якого найбільш вірогідною причиною виникнення пожежі в легковому автомобілі є занесення стороннього джерела запалювання ззовні (а.с. 13-48).

Висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України Закревського А.В. №12/1-21 від 04 листопада 2019 року, складеного в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 30 вересня 2019 року за №0001198 за обставинами справи: «30.09.2019 приблизно о 04.11 год. на території автостоянки, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с.Бабурка, вул. Міська, 1-б, сталася пожежа автомобіля «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_2 », встановлено: 1. На місці пожежі знаходиться один первинний осередок пожежі та два вторинних. Первинний осередок пожежі знаходився на даху автомобіля Volkswagen Passat р/н НОМЕР_2 у вигляді плями горіння парів легкозаймистої рідини. Вторинні осередки пожежі знаходилися на передній та на задній частинах автомобіля Volkswagen Passat р/н НОМЕР_2 у вигляді плям горіння парів легкозаймистої рідини. 2. Джерелом запалювання була теплова енергія від вогневого джерела запалювання. 3. Причиною виникнення пожежі в автомобілі Volkswagen Passat р/н НОМЕР_2 послужив занос вогнепального джерела запалювання з ознаками підготовки умов для активного розвитку пожежі. 4. Механізм виникнення пожежі був наступний: після пролиття інтенсифікатора горіння на дах автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 , було здійснено займання пароповітряної суміші за допомогою теплової енергії полум`я вогневого джерела запалювання. Під час пожежі, за рахунок конвекції та теплового випромінювання, було пошкоджено поруч розташовані автомобілі ВMW р.н. НОМЕР_4 , MITSUBIHI LANCER р.н. НОМЕР_5 , SUBARU LEGACY р.н. НОМЕР_6 . До вказаного висновку додана ілюстративна таблиця, на якій, зокрема, зображений автомобіль позивачки, який фактично знищено (а.с.78-100).

Відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України Одарюк М.В. №11/1-148 від 16 жовтня 2019 року, складеного в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 30.09.2019 за №0001198, середня ринкова вартість транспортного засобу легкового автомобіля Volkswagen Passat, 2014 р.в., об`єм двигуна 1781 куб.см. на дату вчинення кримінального правопорушення 30 вересня 2019 року складає 342809,03 грн. (а.с. 73-77).

З протоколу допиту свідка від 30 вересня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 був допитаний слідчим в якості свідка в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001198 від 30.09.2019 та, зокрема, пояснював, що він здійснює підприємницьку діяльність, організував автостоянку на власній земельній ділянці. Для того, щоб оформити абонемент на стоянку, автовласник подає до бухгалтерії фотографію та оплачує місячну вартість послуг стоянки (520 грн). Потім оформлюється перепустка. Перепустка зберігається в приміщенні у охоронців. При постановці автомобіля на стоянку власник забирає з собою перепустку, а коли забирає автомобіль залишає перепустку у охоронців. За необхідністю, за бажанням клієнта, також може бути укладений письмовий договір про надання послуг стоянки. Клієнту, який оформив постійний абонемент, виділяється постійне паркувальне місце. Приблизно протягом останніх двох місяців послугами стоянки, де сталась пожежа, користувався ОСОБА_5 , який керував автомобілем Фольксваген Пасат р.н. НОМЕР_2 сірого кольору. Сплачував послуги стоянки він, а також на його ім`я була оформлена перепустка. В даному випадку письмовий договір з ним не оформлявся. Йому було виділено паркувальне місце №110 (а.с. 65-66).

Відповідно до даних протоколу допиту свідка від 30 вересня 2019 року, в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001198 від 30.09.2019 слідчим в якості свідка була допитана ОСОБА_6 , яка, зокрема, пояснювала, що працює охоронцем автостоянки, 29 вересня 2019 року о 08.00 год. заступила на зміну разом з напарником ОСОБА_7 , вночі біля 04.00 год. почули лай собаки, потім був гучний хлопок, коли вона вискочила зі сторожки, побачила, що горить автомобіль «Фольксваген» (а.с. 68).

Аналогічні пояснення надав ОСОБА_8 , який був допитаний слідчим 30 вересня 2019 року в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001198 від 30.09.2019. (а.с. 70).

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в протоколі допиту свідка від 30 вересня 2019 року з матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001198 від 30.09.2019, він є співвласником автостоянки, де 30 вересня 2019 року приблизно о 04.00 год. загорівся автомобіль Фольксваген Пасат, припаркований на ділянці № НОМЕР_7 . Особисто власника автомобіля та причини пожежі не знає. Дана стоянка огороджена по периметру парканом та має цілодобову охорону, яку здійснюють два охоронця. Протягом останніх місяців через технічні несправності не працюють камери відеоспостереження. Конфліктних ситуацій з паркувальниками чи іншими особами не виникало (а.с. 72).

В судовому засіданні було переглянуто відеозапис, який був наданий представником позивачки на диску DVD-R із відеозаписом подій 30.09.2019р., а саме моменту підпалу транспортного засобу Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_2 , який знаходився на автостоянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (арк.173 т. 1).

При цьому представник позивачки ОСОБА_9 пояснив, що, незважаючи на заперечення власників автостоянки про роботу відеокамер 30.09.2019р., вказаний відеозапис з камер відеоспостереження був отриманий працівниками поліції в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001198 від 30.09.2019р. та є належним доказом тих обставин, що автомобіль позивачки дійсно перебував на автостоянці відповідачів, де стався його підпал.

Статтею 936 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

За змістом статті 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Прийняття речі на зберігання при пожежі, повені, раптовому захворюванні або за інших надзвичайних обставин може підтверджуватися свідченням свідків. Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Згідно із статтею 977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов`язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу. Прийняття автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером, жетоном).

Положеннями ст. 949 ЦК України передбачено, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Зберігач зобов`язаний передати плоди та доходи, які були ним одержані від речі.

Відповідно до ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Згідно із п.п. 8, 10-12, 15 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 115 (далі за текстом - Правила), на території автостоянки забороняється знаходитися стороннім особам. Здавання транспортного засобу на автостоянку провадиться власником, а також особою, яка має оформлене відповідно до законодавства доручення на право користування (або) розпоряджання даним транспортним засобом. Під час здавання транспортного засобу на автостоянку його володілець зобов`язаний пред`явити черговому приймальнику документи, що посвідчують його особу, та реєстраційні документи на транспортний засіб. Під час оформлення приймання на зберігання черговий приймальник вносить необхідні дані про володільця транспортного засобу і транспортний засіб до відповідного журналу обліку транспортних засобів і розписується в ньому. Плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека.

Вимогами п.п. 21, 23 Правил транспортний засіб видається з автостоянки після здавання черговому приймальнику перепустки у разі його довготермінового зберігання чи пред`явлення квитанції (касового чека) про оплату - у разі тимчасового зберігання та після того, як одержувач розпишеться в журналі обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів. Наступна постановка транспортного засобу на зберігання посвідчується відміткою і розписом чергового приймальника в цьому журналі. При цьому перепустка чи квитанція (касовий чек) повертається володільцеві транспортного засобу. У разі втрати перепустки чи квитанції (касового чека) транспортний засіб видається володільцеві на підставі його письмової заяви та документів, які посвідчують його особу і підтверджують права на приналежність транспортного засобу. Відомості про пред`явлені документи заносяться до журналу обліку транспортних засобів.

Аналізуючи зазначені вище норми права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за загальним правилом договір зберігання вважається укладеним з моменту передання речі на зберігання, тобто належить до категорії реальних договорів. Однак цей договір може бути консенсуальним, якщо зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач) (ч. 2 ст. 937 ЦК України).

Реальний договір зберігання укладається в усній формі, а у випадках, встановлених ст. 208 ЦК України, - у письмовій, натомість, будь-які консенсуальні договори зберігання повинні бути укладені лише у письмовій формі.

Згідно із ч. 1 ст. 937 ЦК України за відсутності оформлення домовленості сторін у єдиному документі вимога щодо письмової форми договору вважається дотриманою у разі наявності підписаного зберігачем документа, що підтверджує прийняття речі на зберігання.

Документом, що підтверджує факт укладення договору зберігання може бути розписка, квитанція або інший документ, підписаний зберігачем. За зберігання транспортних засобів на автостоянках справляється плата, з видачею квитанції чи касового чека, відповідно ці документи також можуть підтверджувати факт укладення договору зберігання.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як було зазначено вище, судом установлено, що 28.09.2019 року о 20.00 годиніатомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 був переданий відповідачам на зберігання, з оплатою цієї послуги, шляхом поставлення транспортного засобу на автостоянку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачам, де зазначений автомобіль згорів.Висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України Закревського А.В. №12/1-21 від 04 листопада 2019 року, складеного в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 30 вересня 2019 року за №0001198 за обставинами справи встановлено, що Джерелом запалювання була теплова енергія від вогневого джерела запалювання. 3. Причиною виникнення пожежі в автомобілі Volkswagen Passat р/н НОМЕР_2 послужив занос вогнепального джерела запалювання з ознаками підготовки умов для активного розвитку пожежі. 4. Механізм виникнення пожежі був наступний: після пролиття інтенсифікатора горіння на дах автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 , було здійснено займання пароповітряної суміші за допомогою теплової енергії полум`я вогневого джерела запалювання.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Факт приймання автомобіля на автостоянку підтверджується знаходженням автомобіля на автостоянці відповідачів, журналом обліку транспортних засобівФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 із записом про постановку на автостоянку автомобіля позивача, протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 від 30.09.2019 року,( які належним чином засвідчені слідчим із матеріалів кримінального провадження № 0001198 ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області), із свідчень яких вбачається, що вони працювали охоронцями на автостоянці та підтверджували факт постановки автомобіля позивача на автостоянку відповідачів, перепусткую (посвідченням) № 35 від 22.04.2019 року видане на ім`я ОСОБА_4 з визначеним місцем для зберігання № 110 автомобіля Фольксваген, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Факт того, що на ім`я ОСОБА_4 було видано посвідчення та виділено постійне місце № НОМЕР_7 , сплата коштів за послуги стоянки підтверджується поясненнями ОСОБА_2 допитаного в якості свідка в кримінальному провадженні № 0001198 (ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області), який пояснив, що протягом двох місяців послугами стоянки, де сталася пожежа, користувався ОСОБА_4 , який керував автомобілем Фольксваген Пасат, р.н. НОМЕР_2 , він сплачував послуги стоянки, а також на його ім`я була оформлена перепустка, а відповідно до даних журналу обліку, автомобіль Volkswagen Passat р/н НОМЕР_2 був поставлений на стоянку 26.09.2019 року о 16.20. (а.с. 65-66 т. 1 протокол допиту свідка ).

Факт приймання та знаходження вищезазначеного автомобіля на автостоянці за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується поясненнями свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_1 ( а.с. 72 т. 1 протокол допиту сівідка).

Запорізьким РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області на підставі ухвали суду першої інстанції від 28 лютого 2020 року були надані належним чином завірені органом поліції копії протоколів допиту свідків у кримінальному провадженні, які містяться в матеріалах справи ( а.с. 65-72 т. 1), та є належними письмовими доказами у цій справі, які узгоджуються з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при допиті їх в якості свідків у вищезазначеному кримінальному провадженні останні попереджалися перед допитом працівником поліції про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України (завідоме неправдиве показання) та за статтею 385 КК України (відмова свідка від давання показань), про що прямо зазначено у протоколах допитів цих свідків від від 30 вересня 2019 року

Вказане свідчить про безпідставність доводів заявника про неналежність поданих позивачем доказів на підтвердження своїх вимог.

Апеляційний суд відповідно до вимог частини п`ятої статті 12 ЦПК України сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, та роз`яснив відповідачам його права, витребував докази належним чином завірені копії: журналу оплати за послуги автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 . Із записів яких вбачається, про сплату до 5 числа кожного місяця за послуги автостоянки місця № 110 автомобільVolkswagen Passat р/н НОМЕР_2 , а саме за квітень, травнь, червень, липень, серпень 2019 року. Проте, за вересень 2019 року відповідні записи відсутні.

Однак, той факт, що у вересні 2019 року ОСОБА_4 постійно користувався послугами автостоянки, та автомобіль позивачки приймали під зберігання, а з боку ані охоронців, ані відповідачів на адресу позивача не пред`являлись претензіі щодо заборгованості по сплаті за послуги автостоянки, підтверджує те, що такі послуги були оплачені.

В підтвердження того, що договірні відносини щодо зберігання вищезазначеного автомобіля на автостоянці існували, на транспортний засіб було передано на зберігання підтверджується тим, що автомобіль Volkswagen Passat р/н НОМЕР_2 , під час загоряння 30.09.2019 року знаходився на території автостоянки, а перепустка (посвідчення) № 35 від 22.04.2019 року охоронцями автостоянки була повернута володільцеві автомобіля та знаходилася у нього.

Ці факти не заперечувалися, як відповідачами, так і охоронцями автостоянки, які працювали в той момент, що підтверджується протоколом допиту свідків від 30.09.2019 року, які містяться в матеріалах кримінального провадження від 30.09.2019 року за № 0001198, а копія яких належним чином завірена міститься в матеріалах цивільноїх справи.

Отже, колегія суддів не погоджується з доводами відповідачів щодо несплати ОСОБА_4 коштів за послуги автостоянки за вересень 2019 року, оскільки зазначені обставини спростовуються вищезазначеними обставинами справи, в тому й числі поясненнями ОСОБА_2 в якості свідка в рамках кримінального провадженя за № 0001198 від 30.09.2019 року, а також фактом знаходження автомобіля Volkswagen Passat р/н НОМЕР_2 на автостоянці 30.09.2019 року.

При цьому колегія суддів бере до уваги пояснення ОСОБА_4 , що у вересні місяці 2019 року ним було сплачено за послуги зберігання ТЗ на автостоянці в повному обсязі, на його ім`я було видано квитанцію, яка згоріла разом з автомобілем, оскільки такі пояснення узгоджуються з вищезазначеними фактичними обставинами справи.

На підставі вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між сторонами укладено договір зберігання, за яким відповідачі гарантують схоронність прийнятого на зберігання транспортного засобу і несуть відповідальність за його пошкодження, та у зв`язку з неналежним виконанням зберігачем своїх обов`язків слід стягнути з відповідачів на користь власника автомобіля ОСОБА_3 завдану матеріальну та моральну шкоду.

З урахуванням вказаного судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване судове рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача матеріальної і моральної шкоди.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення солідарно з відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 342809.03 та моральної шкоди в розмірі 10000 грн .

Так, судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить їм на праві спільної сумісної власності, спільно здійснюють діяльність щодо схоронності прийнятих на зберігання транспортних засобів, місця за кожним із відповідачів не закріплені, журнал обліку щоденного заїзду і виїзду транспортних засобів, журнал сплати коштів за послуги автостоянки відповідачами окремо не ведеться, а є єдинним. Охоронець ОСОБА_6 прийнята на роботу ФОП ОСОБА_1 , а охоронець ОСОБА_8 ФОП ОСОБА_2 , які працювали в той момент.

Відповідно до положень статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 спільно здійснюють діяльність щодо схоронності прийнятих на зберігання транспортних засобів, проте договір про спільну сумісну діяльність не уклали, тому й не можуть нести солідарну відповідальність перед позивачем.

Враховючи, що відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України Одарюк М.В. №11/1-148 від 16.10.2019р., складеного в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 30.09.2019р. за №0001198, середня ринкова вартість транспортного засобу легкового автомобіля Volkswagen Passat, 2014 р.в., об`єм двигуна 1781 куб.см. на дату вчинення кримінального правопорушення 30.09.2019р. складає 342809,03 грн, тому з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_1 з кожного на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода по 171404.51 грн ( 342809.03:2), а також з кожного по 5000 грн моральної шкоди ( 10000:2), оскільки спричинення позивачу такої шкоди підтверджується матеріалами справи.

З огляду на зазначене рішення суду першої інстанції в цій частині підлянгає зміні з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційних скрг про те, що ОСОБА_4 користувався місцем на автостоянці №111, послуги які надавало ТОВ « Шалтан», про що свідчить посвідчення з печаткою ТОВ «Шалтан» є безпідставними, оскільки з копії цього посвідчення вбачається, що воно дійсне лише до 2018 року.

Інші доводи апеляційних скар не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм надана належна оцінка.

Отже, доводи апеляційних скарг не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що, якщо, суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивачка, як споживач була звільненна від сплати судових витрат у цій справі в силу вимог закону, а оскаржуване судове рішення підлягає зміні лише в частині відсутності солідарної відповідальності відповідачів, а в іншій частині рішення суду є законним та обгпунтованим, тому з відповідачів на користь держави слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи у вигляді судового збору по 1764.05 грн з кожного. Судові витрати понесенні відповідачами під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції покладаються на відповідачів відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2021року у цій справі змінити.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 171404.51 грн, моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 171404.51 грн, моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви з кожного у розмірі 1764.05 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 20 серпня 2021 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.