Справа № 442/2640/20 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/326/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.,

суддів - Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

секретаря Івасюти М.В.,

з участю: представника апелянта - адвоката Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник» - Короля Романа Михайловича на рішення Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 14 грудня 2020 року у справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник» до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - реєстратора Солонської сільської ради Дрогобицького району,-

в с т а н о в и в:

В травні 2020 року Обслуговуючий кооператив «Правоохоронник» звернувся в суд з позовом до відповідача про витребування квартири АДРЕСА_1 у добросовісного набувача ОСОБА_1 , повернення у власність обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник» та відновлення квартири до становища, яке існувало до порушення прав, шляхом скасування її державної реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що обслуговуючий кооператив «Правоохоронник» у відповідності до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 02.06.2017 року за №ДО-2-8410/ф та Сертифіката серії ЛВ №84 від 12.03.2019 року закінчив будівництво багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 . 27 березня 2020 року головою ОК «Правоохоронник» було отримано інформацію про те, що ОСОБА_2 , який на сьогодні є асоційованим членом ОК «Правоохоронник», імовірно, є власником квартири АДРЕСА_1 вказаної новобудови. Ця інформація була отримана у процесі здійснення слідчих дій працівниками поліції Дрогобицького відділу поліції, які прибули до багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 за викликом ОК «Правоохоронник» за фактом незаконного проникнення ОСОБА_2 у вказану квартиру, яка належить позивачу, самовільної заміни у вхідних дверях цієї квартири замка та крадіжки із квартири двохфункційного котла опалення та комплекту батарей опалення. Оскільки за ОСОБА_2 не було закріплено жодної квартири, він не сплачував жодних пайових внесків, а позивач не видавав йому жодних документів для реєстрації права власності, виникла необхідність перевірити отриману інформацію. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказану квартир 19.03.2020 року зареєстровано за ОСОБА_2 , а 24.03.2020 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири продав її ОСОБА_1 . Зазначені незаконні дії призвели до того, що позивач втратив законне право на користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 14 грудня 2020 року в задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник» до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник Обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник» - Король Роман Михайлович.

В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним і не обґрунтованим, суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи, надав доказам неправильну оцінку.

Зазначає, що третьою особою ОСОБА_2 не надано суду документу, який би підтверджував внесення ним пайового внеску в повному обсязі, ні довідки №64 від 10.01.2020 року, тоді як позивачем у справі було надано письмові докази, довідку про те, що ОСОБА_2 , пайові внески в ОК «ПРАВООХОРОННИК» не сплачував та довідки №64 від 10.01.2020 року не надавав. Вважає, що поза увагою суду залишилось те, що голова ОК «ПРАВООХОРОННИК» підтвердив, що є єдиним підписантом від імені кооперативу, та на ім`я ОСОБА_2 довідка не складалась і відповідно не видавалась.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задоволити.

Відповідач та треті особи в засідання не з`явились.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням у відпустці.

Розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , судова колегія дійшла до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявники реалізували своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін у справі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта - адвоката Науменко І.В. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не представлено суду належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності реєстрації спірного майна, та які б були справедливими та співмірними із втручанням у право власності відповідача, як добросовісного набувача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що у відповідності до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 02.06.2017 року за №ДО-2-8410/ф та Сертифіката серії ЛВ №84 від 12.03.2019 року обслуговуючий кооператив «Правоохоронник» закінчив будівництво багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 квартира належить ОСОБА_1 . Підставою набуття права власності - договір купівлі-продажу квартири від 24.03.2020 року. Попередній власник квартири (продавець) - ОСОБА_2 . Підставою виникнення права власності в останнього: довідка про членство особи в кооперативу та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, видана 10.01.2020 року ОК «Правоохоронник».

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст.. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Враховуючи вказані норми законодавства, для набуття права власності на квартиру кооперативу фізична особа повинна стати учасником кооперативу, укласти договір купівлі - продажу майнових прав/майна, сплатити пайовий внесок в повному обсязі.

Відповідно до ст.. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст.. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У відповідності до п. 80 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 січня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подаються: довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо).

У разі коли державна реєстрація права власності здійснюється на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого завершено та який прийнято в експлуатацію після 1 січня 2013 р., також обов`язково зазначаються у відповідній заяві відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та подаються завірені відповідним кооперативом копії:

документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна, а також випадків, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За статтями 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Право власника згідно із частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої згаданої статті).

Добросовісне придбання в розумінні ст. 388 ЦК України можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

В матеріалах справи відсутні докази набуття ОСОБА_2 членства в ОК «Правоохоронник», укладення договору купівлі - продажу майна та сплати майнового внеску у повному обсязі.

Згідно довідки голови ОК «Правоохоронник» від 210.11.2020 року за період з 25.02.2016 року по 10.11.2020 року ОСОБА_2 жодних пайових внесків не сплачено та жодних квартир та житлових приміщень не закріплено. Також зазначено, що ОК «Правоохоронник» не видавав Довідки №64 від 10.01.2020 року на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 95)

У відповідності до протоколу №4 від 25 лютого 2016 року зборів засновників ОК «Правоохоронник» ОСОБА_2 лише запропоновано стати асоційованим членом кооперативу (а.с. 37), загальні збори рішення про прийняття ОСОБА_2 до асоційованих членів кооперативу не затверджували.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 на законних підставах.

Колегія суддів встановивши, що спірна квартира належать ОК «Правоохоронник», який свою волю на її вибуття не давав, приходить до висновку про обґрунтованість позову про витребування цього нерухомого майна від останнього його набувача. Доводи апелянта підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а відтак, позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та підставними, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

За ч. 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, вимога про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 106, є також обґрунтованою.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового судового рішення.

Одночасно, апеляційний суд вирішуючи питання судових витрат відзначає, що за подання позовної заяви та апеляційної скарги позивачем сплачено 6631, 50 грн. та 3153 грн.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник» задоволено, таким чином, стягненню з ОСОБА_1 в користь Обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник» підлягає судовий збір сплачений за подання позовної заяви в розмірі 6631, 50 грн. та за подання апеляційної скарги 3153 грн.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника Обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник» - Короля Романа Михайловича - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 14 грудня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов Обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник» до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - реєстратора Солонської сільської ради Дрогобицького району - задоволити.

Витребувати нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 у добросовісного набувача ОСОБА_1 та повернути у власність Обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник».

Скасувати державну реєстрацію квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 106.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник» судовий збір сплачений за подання позовної заяви в розмірі 6631, 50 грн. та за подання апеляційної скарги 3153 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25.08.2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.