Справа № 369/5635/17
Провадження № 2/369/1560/21
РІШЕННЯ

Іменем України

27.08.2021 Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі судових засідань Мазурик Д.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором виконання робіт,-, -

В С Т А Н О В И В:

26.05.2017 засобами поштового зв`язку позивач звернувся до суду із вказаним позовом, просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором виконання робіт в розмірі 110 204,52 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 24.06.2016 сторони уклали договір, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався виконати ремонтні роботи у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач зобов`язувався прийняти виконані підрядником роботи та оплатити їх відповідно до графіку оплати робіт, а саме: 25 % вартості сплатити у день підписання договору в якості передоплати, 25 % вартості сплатити до виконання підготовчих та демонтажних робіт, електромонтажних та сантехнічних робіт, 25 % вартості сплатити до виконання всіх чистових та малярних робіт, 25 % вартості сплатити по завершенню всіх робіт вказаних в кошторисі.

Позивач вказував, що ним виконані всі ремонтні роботи у квартирі, проте відповідач не здійснив з ним повного розрахунку, оскільки сплатив йому лише 29 000 грн, невиплаченою залишилася сума 110 204,52 грн.

Ухвалою судді від 19.06.2017було відкрито провадження в справі.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2018, постановою Київського апеляційного суду від28.03.2019, залишеним без змін позов було задоволено.

Постановою Верховного Суду від 22.07.2020 касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2018 та постанову Київського апеляційного суду від 28.03.2019 було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому мотивами такого рішення ВС було те, що всупереч вимогам процесуального закону суди не з`ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що має суттєве значення для правильного вирішення спору з урахуванням норм матеріального права.

Ухвалою судді від 11.08.2020 справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 26.10.2020 було витребувано:

- у державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (Броварської районної державної адміністрації Київської області) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та надати всю інформацію про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) станом на травень 2017 року та станом на дату формування витягу;

- у державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (Броварської районної державної адміністрації Київської області) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та надати всю інформацію про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) станом на жовтень 2018 року та станом на дату формування витягу;

- у податкових органів інформацію про особу з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 (чи це є ФОП ОСОБА_1 , чи інша особа);

- від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» інформацію про зарахування стягнутих коштів в сумі 111306,57 гривень з ОСОБА_4 приватним виконавцем Лисенком С.О. згідно з платіжним дорученням №493 від 01.10.2018 і що ці кошти отримані ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , як сплата боргу на користь ОСОБА_1 згідно з ВП №57138329 від 01.10.2018 (боржник ОСОБА_4 ) на підставі виконавчого листа №369/5635/17 від 27.06.2018.

Позивач та його представник в судове засідання 01.06.2021 з`явилися,. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 01.06.2021 з`явилася. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 01.06.2021 було оголошено перерву до 09.06.2021 року 17 год. 00 хв.. В судове засідання 09.06.2021 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.06.2016 сторонами було укладено договір про виконання ремонтних робіт у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 2.1.1 договору від 24.06.2016 позивач зобов`язався виконати ремонті роботи у строк до 01.12.2016, а відповідно до пункту 2.2.6 - відповідач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплатити виконавцю вартість виконаних робіт.

Умови та графік оплати робіт визначені у пунктах 3.1, 3.3 договору від 24.06.2016, відповідно до якого 25 % вартості цього договору (29 038,40 грн.) замовник (відповідач) сплачує у день підписання договору в якості передоплати; 25% вартості договору (29 038,40 грн.) замовник сплачує виконавцю позивачу - до (викреслено та дописано - після) виконання підготовчих та демонтажних робіт, електромонтажних та сантехнічних робіт; 25% вартості договору (29 038,40 грн.) замовник сплачує до виконання всіх чорнових та малярних робіт (викреслено та дописано - чистових робіт); 25% вартості договору (29 038,40 грн.) замовник сплачує по завершенню всіх робіт вказаних в кошторисі, який є невід`ємною частиною цього договору.

Також сторони погодили вартість виконаних робіт за договором та визначили, що вона складає 116 153,52 грн, про що зазначено й у кошторисі (пункт 3.2 договору від 24.06.2016).

Сума передплати на придбання матеріалів складає 15 000 грн. (пункт 3.3.1 вказаного договору).

Сторонами було визнано, що відповідачем було сплачено передплату за виконання робіт по договору у сумі 29 000 грн. та передплату на придбання матеріалів у сумі 15 000 грн.

Відповідно до пункту 4.1 договору від 24.06.2016 заключне приймання виконаного комплексу робіт на об`єкті проводиться не пізніше 1-го робочого дня з моменту закінчення робіт та підтверджується Актом виконаних робіт, який підписується обома сторонами.

Згідно з додатковою угодою від 30.11.2016 до договору від 24.06.2016, що підписана сторонами строк виконання робіт на об`єкті замовника продовжено до 28.01.2017.

Позивачем відповідачу на електронну пошту було надіслано для підписання проект Акту виконаних робіт за договором № 6070, в якому вказано, що загальна вартість робіт складає 139 204,52 грн., замовник (відповідач) сплатив виконавцю (позивачу) 100 000 грн., в день підписання цього Акту замовник повинен сплатити виконавцю 39 204,52 грн. Вказаний Акт було отримано відповідачем 04.04.2017.

У відповідь на отримання зазначеного проекту Акту виконаних робіт за договором № 6070 відповідачем було надіслано позивачу 06.04.2017 пропозиції та зауваження до Акту виконаних робіт, в якому було зазначено недоліки виконаних робіт, запропоновано: знизити у зв`язку із цим вартість цих робіт, виключити позиції робіт, що не були виконані, надати електричну схему прокладки кабелю, зазначити, де проводились додаткові роботи по монтажу перегородки з ГКЛ та облаштування фальшстіни з ГКЛ на металокаркасі, надати документальне підтвердження витрат на матеріали в сумі 103 500 грн., а також вказати в Акті виконаних робіт про порушення термінів їх виконання.

У подальшому відповідачем на електронну пошту позивача було надіслано проект Акту виконаних робіт за договором № 6070 від 24.06.2016 з огляду на його пропозиції та зауваження як замовника, визначено, що замовник повинен в день підписання сплатити виконавцю (позивачу) 3 835,72 грн., також в день підписання цього акту позивач повинен повернути замовнику (відповідачу) невикористані на матеріали грошові кошти у сумі 23 190,41 грн. та за зіпсовані матеріали 14 027,63 грн. У матеріалах справи наявний вказаний Акт, підписаний відповідачем 14.04.2017, доказів підписання цього Акту позивачем суду надано не було.

Також суду не було надано будь-якого Акту виконаних робіт за договором № 6070 від 24.06.2016, погодженого сторонами.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2018, постановою Київського апеляційного суду від28.03.2019, залишеним без змін позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за виконані роботи у розмірі 110 204,52 грн. Постановою Верховного Суду від 22.07.2020 касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2018 та постанову Київського апеляційного суду від 28.03.2019 було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

На виконання заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2018 у цій справі судом було видано 27.06.2018 відповідний виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. від 04.09.2018 було викрито виконавче провадження № 57138329.

В рамках вказано виконавчого провадження приватним виконавцем було видано відповідачу платіжну вимогу від 18.09.2018 з реквізитами на суму 123 506,25 грн.

Відповідно до виписки за особовим рахунком відповідача у АТ «УкрСиббанк» за 24.09.2018 відповідачем було перераховано на рахунок приватного виконавця, вказаний у платіжній вимозі від 18.09.2018 123 506,25 грн.

З огляду на платіжне доручення № 493 від 01.10.2018 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенком С.О. було перераховано позивачу в рамках ВП № 1 306,57 грн.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як передбачено ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 852 ЦК України визначено, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

З урахуванням ч. 1 ст. 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

За змістом частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Згідно із приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

У частині першій статті 903 ЦК України зазначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він відмовляє в позові повністю.

З огляду на ч.ч. 5, 6 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм суд приходить до наступних висновків.

Позивачем не було надано суду доказів того, що ним було дійсно виконано належним чином зобов`язання за договором № 6070 від 24.06.2016, в тому числі заявлені ним в позовній заяві роботи на суму 139 204,52 грн.

Разом з тим, суду було надано докази того, що позивач сам 04.04.2017 надіслав відповідачу акт виконаних робіт на суму 139 204,52 грн., в якому визнав факт сплати йому останнім за спірним договором 100 000 грн.

Також суду було надано докази того, що відповідач не погодився з виставленою йому сумою, виклав низку зауважень та пропозицій, в тому числі що йому залишилось сплатити позивачу 3 835,72 грн., а позивач в день підписання акту виконаних робіт повинен повернути відповідачу невикористані на матеріали грошові кошти у сумі 23 190,41 грн. та за зіпсовані матеріали 14 027,63 грн. Доказів спростування позиції відповідача щодо виконаних позивачем робіт, підписання цього акту позивачем та повернення ним відповідачу грошових коштів за матеріали суду надано не було.

Тобто, з огляду на відсутність остаточно погодженого сторонами Акту виконаних робіт та доказів обсягу реально виконаних робіт позивачем та використаних ним матеріалів за спірним договором, існування проектів Акту виконаних робіт, складених сторонами, де вони обоє визнають факт сплати відвідачем позивачу 100 000 грн. та визначають різну вартість виконаних робіт, суд позбавлений можливості встановити, чи існує у відповідача перед позивачем заборгованість, в тому числі у розмірі, заявленому в позові, на припущеннях же суд не має права ґрунтувати свої висновки.

А отже, позивачем всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому суд відмовляє у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

З огляду на відмову у задоволенні позову суд згідно зі ст. 141 ЦПК України залишає судові витрати позивача за ним.

Стосовно заявленої відповідачем заяви про поворот виконання рішення суду, то суд з огляду на її обґрунтованість, в тому числі й доказами, відповідно до вимог ст. 444 ЦПК України задовольняє її та стягує з позивача на користь відповідача сплачені останнім на виконання заочного рішення Києво-Святошинського суду Київської області від 30.01.2018, ухваленого попередньо у цій справі та скасованого постановою ВС, грошові кошти у сумі 111 306,57 грн.

При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 626-629, 638, 837, 852, 853, 858, 901-903 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-82, 133, 137, 141, 259, 263-268, 351, 352, 354, 444 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором виконання робіт - відмовити.

Заяву ОСОБА_4 про поворот виконання рішення суду - задовольнити.

У порядку повороту виконання заочного рішення Києво-Святошинського суду Київської області від 30.01.2018 стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 111 306,57 грн. (сто одинадцять тисяч триста шість гривень 57 копійок).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Інформація про учасників справи:

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.В.Дубас