Номер провадження 2/754/5132/21
Справа №754/9289/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, у період перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син навчається на І курсі Київського національного торговельно-економічного університету на денній формі навчання на бюджетній основі. Їй самій важко утримувати дитину, при цьому відповідач має можливість допомагати, але не робить цього. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина аліменти у розмірі ј частини віх усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до закінчення навчання.

У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач на початку судового розгляду позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів, але у мінімальному розмірі, що встановлений законом, оскільки сплачувати ј частину він не має можливості. У подальшому відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, у період шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

На даний час повнолітній ОСОБА_4 навчається на ІІ курсі денної форми навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті на бюджетній основі, що підтверджується відповідною довідкою, отримує стипендію, розмір якої становить 1180, 00 грн.

Враховуючи те що повнолітній ОСОБА_4 продовжує навчання, потребує у зв`язку з цим додаткових витрат на навчання, додаткову літературу, харчування, одяг, проїзд та інші потреби.

Позивачка ОСОБА_2 на даний час працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 2000, 00 грн., що підтверджується відповідною довідкою.

Відповідач по справі ОСОБА_3 працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 7400, 00 грн., що підтверджується відповідною довідкою.

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно із п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як встановлено при розгляді справи, повнолітній ОСОБА_4 навчається на денній формі, потребує у зв"язку з цим матеріальної допомоги, відповідач допомогу на утримання сина не надає, а тому, враховуючи матеріальний стан батька, який працює, є працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу, матеріальне становище матері, яка також працює, отримує незначний дохід, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина, починаючи з 16 червня 2021 року і до закінчення навчання - до 30.06.2024 року.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а тому приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні, а саме у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Такий розмір суд вважає обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби позивачки у додаткових коштах на утримання дитини, а також суттєво не вплине на майновий стан відповідача.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 183, 191, 198, 199 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 червня 2021 року і до закінчення навчання - до 30.06.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлений 01 вересня 2021 року.

Суддя О.В.Лісовська