Ухвала

19 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 289/1866/20

провадження № 61-13733ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 12 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів і стягнення з ОСОБА_1 на її користь на сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку щомісячно. Під час розгляду справи збільшила позовні вимоги і просила стягувати з відповідача додаткові витрати на утримання сина у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що ОСОБА_3 має інвалідність з дитинства, страждає на тяжке захворювання, в зв`язку з яким постійно потребує спеціального харчування, медичних аналізів, лікування медичними препаратами.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2021 року позов задоволено частково. Змінено розмір (спосіб стягнення) аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за рішенням Радомишльського районного суду від 31 липня 2015 року. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 12 липня 2021 року скасовано рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2021 року в частині відмови у позові про стягнення додаткових витрати на дитину і ухвалено в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/10 частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

11 серпня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 подав через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 12 липня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову у цій справі є збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, а також касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалене у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 12 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун