Провадження № 2/752/375/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.03.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Оджубейської Д.І,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка Андрія Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №77.2/СК-028.08.2 від 20.02.2008 року в розмірі 91 005 094,86 грн, з яких:

-сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 17.03.2016 року по 17.03.2017 року у розмірі 68 325 804,86 грн.;

-сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 17.03.2016 року по 17.03.2017 року у розмірі 21 733 795,65 грн;

-сума 3% річних від суми простроченого кредиту за період з 28.02.2015 року по 17.03.2017 року у розмірі 717 321,22 грн;

-сума 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту з 28.02.2015 року по 17.03.2017 року у розмірі 228 173,13 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №77.2/СК-028.08.2, відповідно до якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 470 000,00 доларів США.

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору, відповідач зобов`язувався повернути вказані кредитні кошти до 20.02.2013 року та сплатити відповідну платню за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, що в подальшому, 08.10.2008 року, були змінені на 17% річних.

У разі несвоєчасного повернення кредитних коштів та процентів відповідач зобов`язався сплатити Банку пеню за кожен день прострочки у розмірі 1.6 % від суми простроченої заборгованості. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі підтверджується виписками. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором позивач звернувся до суду.

Також, позивач зазначає, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19.04.2017 року, по справі №752/18425/13-ц, за позовом АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , яким скасовано рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.10.2016 року, стягнуто на користь позивача з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №77.2/СК-028.08.2 від 20.02.2008 року у загальному розмірі 570 037,05 доларів США та 16 756 595,76 грн.

Однак, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_1 3% річних в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання та пеню, передбачену договором.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.03.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

21.08.2019 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву ПАТ «Родовід Банк», відповідно до якого відповідач зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України. Вказує, що зазначені в позові банку вимоги про стягнення нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та нарахування пені за період з 17.03.2016 року по 17.03.2017 є незаконним.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи на неправомірність дій Банку щодо нарахування штрафних санкцій після винесення судового рішення про дострокове стягнення заборгованості.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №77.2/СК-028.08.2, відповідно до якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 470 000,00 доларів США.

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору, відповідач зобов`язувався повернути вказані кредитні кошти до 20.02.2013 року та сплатити відповідну платню за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, що в подальшому, 08.10.2008 року, були змінені на 17% річних.

У разі несвоєчасного повернення кредитних коштів та процентів відповідач зобов`язався сплатити Банку пеню за кожен день прострочки у розмірі 1.6 % від суми простроченої заборгованості. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі підтверджується виписками.

Також судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19.04.2017 року, по справі №752/18425/13-ц, за позовом АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , яким скасовано рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.10.2016 року, стягнуто на користь позивача з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №77.2/СК-028.08.2 від 20.02.2008 року у загальному розмірі 570 037,05 доларів США та 16 756 595,76 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 77.2/СК-028.08.2 від 20.02.2008 року, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 17.03.2017 року становить 91 005 094,86 грн, з яких: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 17.03.2016 року по 17.03.2017 року у розмірі 68 325 804,86 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 17.03.2016 року по 17.03.2017 року у розмірі 21 733 795,65 грн; сума 3% річних від суми простроченого кредиту за період з 28.02.2015 року по 17.03.2017 року у розмірі 717 321,22 грн; сума 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту з 28.02.2015 року по 17.03.2017 року у розмірі 228 173,13 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця на нарахування передбаченої договором, зокрема, пені за порушення строків повернення кредиту та нарахованих процентів припиняється, а кредитодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення пені.

З матеріалів справи вбачається, що строк кредитування за кредитним договором встановлено до 20.02.2013 року, у зв`язку з чим право кредитодавця на нарахування передбаченої договором, зокрема, пені за порушення строків повернення кредиту та нарахованих процентів припиняється з вказаної дати.

Однак, звертаючись до суду позивачем нараховується пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та за несвоєчасне погашення процентів по кредиту поза строком кредитування, а саме: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 17.03.2016 року по 17.03.2017 року у розмірі 68 325 804,86 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 17.03.2016 року по 17.03.2017 року у розмірі 21 733 795,65 грн

Як встановлено судом, відповідач не виконав в повному обсязі своїх зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, а тому, у відповідності до ст.625 ЦК України, нарахована позивачем сума 3% річних від суми простроченого кредиту за період з 28.02.2015 року по 17.03.2017 року у розмірі 717 321,22 грн та сума 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту з 28.02.2015 року по 17.03.2017 року у розмірі 228 173,13 грн, підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України, в зв`язку з чим з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка Андрія Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () суму трьої відсотків річних від суми простроченого кредиту в розмірі 717321 гривня 22 копійки, суму трьої відсотків річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 228173 гривні 13 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 83 гривні 11 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя