Справа № 585/1114/21
Номер провадження 2/585/587/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/1114/21, провадження № 2/585/587/21

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: ОСОБА_3 ,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Стислий виклад позицій учасників справи.

21 квітня 2021 року до суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В обгрунтування позову представник позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який був розірваний 12 квітня 2011 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею і знаходився на її утриманні та вихованні, аліменти на його утримання стягувалися з відповідача за рішенням суду. 21 квітня 2021 року син досяг повноліття, тому стягнення аліментів на його утримання припинилося. Після досягнення повноліття їхній син продовжує навчання на денному відділенні Київського національного торговельно-економічного університету. Син самостійного заробітку не має, а відповідач матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає. Вона не може самостійно належним чином забезпечувати сина всім необхідним для забезпечення можливості продовжувати навчання, тому вважає, що він відповідач також зобов`язаний надавати матеріальне забезпечення сину. Хоча відповідач офіційно ніде не працює, їй відомо, що він матеріально забезпечений, так як займається господарською діяльністю за цивільно-правовими договорами. Відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, отримує дохід, а тому виходячи із принципу розумності та справедливості, вважає, що з нього на утримання їхнього сина мають стягуватися аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно. Крім того, вартість навчання згідно договору про умови оплати за навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті становить 110000,00 грн. Нею сплачені наступні платежі за навчання: згідно квитанції від 25.08.2020 р. - 11850 грн., згідно квитанції від 16.01.2021 р. - 11850 грн., за гуртожиток згідно квитанції від 07.09.2020 р. - 5200 грн.. Всього нею сплачено 28900 грн. Окрім цього, нею особисто був придбаний для сина комп`ютер вартістю 21999 грн., який є обов`язковим для навчання в університеті у зв`язку з онлайн навчанням. Вважає, що виходячи зі змісту ст. 185 СК України, відповідач також повинен був брати участь у додаткових витратах на сина, тому просить стягнути з відповідача на її користь за перший курс навчання - 11850 грн., 2600 грн., що становить половину вартості проживання ОСОБА_3 у гуртожитку, 10999 грн., що становить половину вартості комп`ютеру для навчання сина, а також 1200 грн. витрат на оплату правничої допомоги, а всього 26649 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що відповідач матеріально сину не допомагає, проте сам визнав, що підробляє додатково, тому вважає, що він має більший дохід ніж той, що він називав, отже може сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що має на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від іншого шлюбу, на утримання якого з нього також стягуються аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно. На даний час він має скрутне матеріальне становище, тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. При цьому раніше в усному порядку з позивачкою домовлявся, що буде добровільно сплачувати половину суми за навчання, але зараз у нього немає на це коштів. Якщо його матеріальний стан покращиться, то добровільно платитиме кошти.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

11 травня 2021 року судом відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження (а.с.24).

23 липня 2021 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити (а.с. 35).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Роменського міського управління юстиції Сумської області 10 травня 2003 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками дитини записані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.4).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано 12 квітня 2011 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області № 01-35/4945 від 19.04.2021 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

Згідно довідки Київського національного торговельно-економічного університету № 157/30 від 25.03.2021 р. ОСОБА_3 є студентом першого курсу денної форми навчання факультету економіки, менеджменту та психології. Термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «Бакалавр» - червень 2024 року (а.с.7).

Відповідно до договору № 4365 д/6к-2020 про навчання (підготовку) від 16.09.2020 р. загальна вартість освітньої послуги становить 110000,00 грн. (а.с.8-9).

Згідно квитанції № 0.0..1 від 25.08.2020 р. ОСОБА_1 сплатила за навчання на рахунок Київського національного торговельно-економічного університету 11850,00 грн.

Згідно квитанції № 0.0..1 від 16.01.2021 р. ОСОБА_1 сплатила за навчання на рахунок Київського національного торговельно-економічного університету 11850,00 грн. (а.с. 10).

Згідно квитанції № 0.0..1 від 06.09.2020 року ОСОБА_1 сплатила за гуртожиток на рахунок Київського національного торговельно-економічного університету 5200,00 грн. (а.с.10).

Згідно видаткової накладної ОСОБА_1 придбала в магазині ФОП ОСОБА_5 ноутбук Mi RedmiBook 16-RS/16/512/W вартістю 21999 грн. (а.с.10).

ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_3 , де він записаний батьком дитини (а.с.62).

Заочним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 серпня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно (а.с.59-60).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу сплати аліментів та додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, які регулюються Сімейним кодексом України.

Норми права, застосовані судом:

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно ч. 3 ст. 199 ЦПК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В правовій позиці Верховного Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів на аліменти, які отримуються одним з батьків на утримання дитини

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.

При цьому суд враховує, що відповідач є батьком дитини, яка навчається і потребує матеріальної допомоги, а батьки ОСОБА_3 мають рівні обов`язки, суд дійшов висновку, що відповідач, дійсно має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання сина, який навчається на денній формі навчання на комерційній основі, через денну форму навчання він ніде не працює, ніяких доходів не отримує, у нього відсутні власні кошти на харчування, одяг, на оплату проживання в гуртожитку, на придбання навчальних приналежностей, проїзд до навчального закладу.

Позивач сама несе всі витрати пов`язані з навчанням сина, тому має право на отримання аліментів на утримання дитини від відповідача.

При цьому суд бере до уваги, що відповідач має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сплачує на його утримання аліменти за рішенням суду у розмірі у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно.

Відповідач в обгрунтування заперечення проти позову посилався на скрутне матеріальне становище. При цьому ним не було надано довідки про доходи.

Отже суд не має можливості встановити дійсний матеріальний стан відповідача.

ОСОБА_2 також не надано доказів, які б вказували на неможливість відповідача сплачувати аліменти на повнолітнього сина.

Крім того, суд враховує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 1 січня 2021 року становить 2270 грн. (ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік»).

Отже, слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду на період його навчання до 31 травня 2024 року включно, оскільки надана позивачем довідка не містить точної дати закінчення навчання, а лише термін «по червень 2024 року» без слова «включно», тобто останній день строку припадає на останнє число попереднього місяця.

Вказаний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього сина, який навчається та платоспроможності самого відповідача.

Що стосується позовних вимог в частині сплати на користь позивача додаткових витрат, суд зазначає наступне.

Встановлено, що ОСОБА_3 є студентом першого курсу денної форми навчання факультету економіки, менеджменту та психології. Термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «Бакалавр» червень 2024 року, що стверджується довідкою Київського національного торговельно-економічного університету № 157/30 від 25.03.2021 р.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, за потреби в додаткових витратах, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення таких витрат, слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

В поданій до суду позовній заві позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі, які складаються з вартості правової допомоги у розмірі 1200 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат для здійснення правничої допомоги.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: п.3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи обсяг позовної заяви та час, витрачений адвокатом Меньком Д.Д. на підготування позовної заяви до суду та копій доданих до неї документів, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 400 грн.

Позивач звільнена від сплати судового збору згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 302 грн. 67 коп.

Решту суму судового збору слід віднести на рахунок держави.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. щомісячно на період його навчання по 31 травня 2024 року включно, починаючи стягнення з 21 квітня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , витрати на правничу допомогу у розмірі 400 (чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП РНОКПП НОМЕР_4 , в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_7 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , паспорт № НОМЕР_9 .

Повне рішення складене 03 вересня 2021 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова