Справа № 277/966/17
У Х В А Л А

"11" серпня 2021 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В. В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т. В.

розглянувши в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області про стягнення заборгованості із заробітної плати, не донарахованої і невиплаченої при звільненні

в с т а н о в и в:

07.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: стягнути з відповідача на його користь відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, заборгованість із заробітної плати, не виплаченої позивачу за роботу у вихідні, святкові дні, роботу в нічний час за період з 01.11.2013 р. по 31.01.2017 року -14 902грн., заборгованість із заробітної плати, за виконання обов`язків директора БК в червні 2016 р. відповідно розпорядження Барашівського сільського голови № 28 від 31.05.2016 р.- 8400 грн., заборгованість із заробітної плати, за роботу, що не входить до його обов`язків - зрізання дерев в парку, використання власного транспорту для поїздок в м.Житомир, смт. Ємільчине, в школи і сільські ради населених пунктів Симони, Березівка, Киянка, Ганнопіль, Будо-Бобриця, Усолуси, Бобриця, Неділище, Бастова та ін. для роботи по ознайомленню присутніх на зборах із законодавством України та порядку утворення об`єднаних громад і агітації за об`єднання в Барашівську ОТГ - 10000 грн., заборгованість з доплати за вислугу років за січень 2017 р., не виплачену індексацію затримки виплати заробітної плати через інфляцію за період з 01.11.2013 року по 31.01.2017 року, заборгованість через безпідставно вирахувану суму із заробітної плати за січень 2017 року чотирьох робочих днів -17, 25, 26, 31 січня 2017 року та 1 і 2 лютого 2017 року, день коли йому вручено розпорядження про звільнення - 799,8 грн., заборгованість з доплати за роботу з комп`ютером (лист від 11.04.2006 року № 85/13/87-06 Міністерства соціальної політики України щодо доплати за роботу на персональному комп`ютері), заборгованість у зв`язку з не проведенням остаточного розрахунку в день звільнення, відповідно ст. 116 КЗпП України, моральну шкоду згідно статті 237-1 КЗпП України, котру він оцінює в 10000 грн., матеріальну шкоду та витрати на правову допомогу.

Пізніше позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з Барашівської сільської ради на свою користь 54612,25 грн. за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн., компенсацію за відрив від звичайних занять ст. 138 ЦПК України - 2482 грн., відшкодування за переїзд до іншого населеного пункту для участі в судових засіданнях -7440 грн., заборгованість із заробітної плати, за виконання роботи, що не входить до кола посадових обов`язків позивача а саме: - зрізання дерев в парку 17 шт. по 1000 грн. за дерево 17000 грн., використання власного транспорту легковий автомобіль та мікроавтобус для поїздок (частина разом з відповідачем) в м. Житомир, школи і сільські ради населених пунктів Симони, Березівка, Киянка, Ганнопіль, Будо-Бобриця, Усолуси, Бобриця, Неділище, Бастова Рудня та ін. для виконання роботи по ознайомленню присутніх на зборах із законодавством України та порядку утворення об`єднаних громад і агітації за об`єднання в Барашівську ОТГ.

В судовому засідання 21.07.2021 року позивач заявив клопотання про винесення ухвали про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок його заробітної плати за період з 01.11.2013 року по 02.02.2017 року з урахуванням умов галузевої угоди між Міністерством культури України та центральним комітетом профспілки працівників культури, а також колективних договорів Барашівської сільської ради, що діяли у вказаний період.

В задоволенні вказаного клопотання позивачу відмовлено ухвалою від 21.07.2021 року у зв`язку з тим, що вказаним клопотанням позивач збільшує позовні вимоги, що не передбачено нормами чинного ЦПК України.

11.08.2021 року позивач повторно звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів в якому просив витребувати докази порушення відповідачем умов галузевої угоди та колективних договорів, для чого просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати позивачу за період роботи із 01.11.2013 року по 02.02.2017 року на основі умов галузевої угоди, колективного договору та норм трудового законодавства, які регулюють питання оплати праці позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно ж з вимогами ч. ч. 2, 3 та 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи те, що у клопотанні не зазначено та не додано доказів про вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, а тому приходжу до висновку, що клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню.

Крім того позивачу відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання, оскільки своїм клопотанням позивач збільшує кількість позовних вимог, що суперечить вимогам ст. 49 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 83, 84, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, а саме про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заробітної плати позивачу за період роботи із 01.11.2013 року по 02.02.2017 року на основі умов галузевої угоди, колективного договору та норм трудового законодавства, які регулюють питання оплати праці позивача відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Заполовський