Справа № 299/4081/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., МАЦУНИЧА М.В.

за участю секретаря ЖГАНИЧ К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 299/4081/19 за позовом громадянина Угорщини ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності, за апеляційною скаргою громадянина Угорщини ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 березня 2020 року, повний текст якого складено 12 березня 2020 року, головуюча суддя Дергачова Н.В., -

встановив:

Громадянин Угорщини ОСОБА_1 18.12.2019 звернувся до Виноградівського районного суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Ухвалою судді Виноградівського районного суду від 19.12.2019 справу направлено за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду.

Позов мотивувався таким.

28.08.2017 інспектором Закарпатської митниці ДФС щодо громадянина Угорщини ОСОБА_7 був складений протокол № 2831/30500/17 про порушення митних правил за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 483 ч. 1 МК України, у порядку ст. 511 МК України були тимчасово вилучені автомобіль марки «Iveco Dally», 2000 року випуску, реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , і технічний паспорт транспортного засобу від 28.08.2015 НОМЕР_3 . Власником указаного автомобіля є позивач.

18.03.2018 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із заявою щодо повернення йому вилученого автомобіля, у чому листом від 06.04.2018 № 5093/Я/99-99-20-02-02-14 йому було відмовлено, оскільки за результатом розгляду Ужгородським міськрайонним судом справи про порушення митних правил № 2831/30500/17 рішення щодо вилучених речей не було прийняте, матеріали справи були передані до Виноградівського відділення поліції, а з питанням про повернення транспортного засобу слід звернутися безпосередньо до керівника регіональної митниці.

17.04.2018 позивач звернувся з цим питанням до Закарпатської митниці ДФС, на що листом від 05.05.2018 № 327/29/07-70-03.6 отримав відповідь про те, що вирішення питання залежить від результату кримінального провадження, відкритого Виноградівським відділенням поліції.

У справі № 299/225/18 ухвалою Виноградівського районного суду від 02.02.2018 слідчому слідчого відділення Виноградівського відділення поліції було відмовлено в клопотанні про накладення арешту на вказаний вище автомобіль, а ухвалою цього ж суду від 15.02.2019 слідчому було відмовлено в наданні тимчасового доступу до автомобіля.

Водночас ухвалою Виноградівського районного суду від 15.02.2019 у справі № 299/225/18 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність органу досудового розслідування. При цьому, судом було констатовано, що рухоме майно було вилучене співробітниками Закарпатської митниці ДФС, а право позивача щодо розпорядження автомобілем у рамках кримінального провадження не обмежувалося.

На чергове звернення представника позивача Закарпатська митниця ДФС листом від 29.03.2019 № 07-70-20-34/4461-48/07-70/АДВ знову повідомила про перебування справи в провадженні Виноградівського відділення поліції та про відсутність даних про її результат.

Дії відповідача, який не повертає власнику вилучений автомобіль, не відповідають вимогам закону.

Так, за приписами ст.ст. 283, 284 КУпАП, ст. 527 ч. 1 МК України, у разі передачі матеріалів справи про порушення митних правил органу досудового розслідування судом виноситься постанова про закриття справи, а також вирішується питання про вилучені речі та документи. Всупереч цим вимогам закону, Ужгородський міськрайонний суд передаючи справу органу досудового розслідування не прийняв рішення про її закриття та не вирішив питання про вилучені речі і документи.

За таких обставин відповідач вважає, що вилучений у справі про митне правопорушення автомобіль повинен перебувати на складі митниці до завершення досудового розслідування. Автомобіль після вилучення був поміщений на митний склад поста «Неветленфолу». Виноградівський районний суд листом від 10.04.2019 № 76 повідомив, що заходи забезпечення кримінального провадження щодо автомобіля марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , не застосовувалися.

У роз`ясненні постанови Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2017 у справі про порушення митних правил № 2831/30500/17 позивачу ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07.05.2019 було відмовлено.

Скаргу на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2017 у справі про порушення митних правил № 2831/30500/17 позивачу було повернуто постановою Закарпатського апеляційного суду від 09.09.2019 через те, що позивач не є належним суб`єктом оскарження.

Провадження в справі № 260/1100/19 за адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС про зобов`язання повернути транспортний засіб з митного складу було закрите Закарпатським окружним адміністративним судом ухвалою від 22.12.2019, оскільки справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, позивач звертається із зазначеним позовом в порядку цивільного судочинства на захист свого права власності на автомобіль.

Посилаючись на ці обставини, вказуючи на порушення відповідачем, який відмовляє в поверненні вилученого автомобіля, права власності позивача на рухоме майно, ґрунтуючись на нормах ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України щодо захисту права власності позивач громадянин Угорщини ОСОБА_1 просив:

зобов`язати Закарпатську митницю ДФС () усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власником належним йому рухомим майном та повернути громадянину Угорщини ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) належний йому автомобіль марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , і технічний паспорт цього транспортного засобу від 28.08.2015 НОМЕР_3 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.03.2020 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки кримінальне провадження ще не завершене, провадження в справі про адміністративне правопорушення ще не закрите і остаточне рішення судом у цій справі ще не прийняте, суд не має можливості встановити в діях відповідача ознаку протиправності, з урахуванням якої вирішується питання про усунення власнику перешкод у здійсненні права власності відповідно до ст. 391 ЦК України.

Позивач громадянин Угорщини ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бора Ю.В., оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване, наводить у скарзі такі доводи.

Суд відмовив у позові посилаючись лише на єдину обставину, а саме, на те, що має місце адміністративне провадження в справі про порушення митних правил, остаточне рішення в якому не ухвалене. Однак, це суперечить положенням ст. 284 КУпАП і ст. 527 МК України, відповідно до яких у разі передачі судом справи органу досудового розслідування у зв`язку з наявністю ознак кримінального правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, чого Ужгородський міськрайонний суд не зробив.

Висновок про те, що провадження в справі про порушення митних правил не закрите хибний, оскільки щодо одного факту використання водієм автомобіля можливо підробленого документу під час перетинання митного кордону України не може бути одночасно двох проваджень - у справі про адміністративне правопорушення і кримінального провадження. Неможливим є і притягнення особи до двох різних видів відповідальності за одне правопорушення. Зупинення провадження в справі про митне правопорушення на час розслідування відповідного кримінального провадження законом не передбачене. У разі ж закриття провадження в справі про порушення митних правил вилучений транспортний засіб підлягає поверненню власнику.

Суд не з`ясував, яка саме справа перебуває в провадженні, хто його здійснює, на якій стадії воно перебуває.

Діями відповідача порушується право власності позивача на автомобіль, тому підлягають застосуванню норми матеріального права, спрямовані на захист права власності. В тому числі, підлягають застосуванню відповідні положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та підлягає врахуванню практика Європейського суду з прав людини щодо захисту права власності, засад законності та пропорційності втручання держави в це право тощо.

Окрім цього, суд неправильно витлумачив положення ст. 391 ЦК України, позаяк для пред`явлення власником відповідного позову достатньо лише наявності поведінки (дій, бездіяльності) відповідача, що об`єктивно створює перешкоди власнику у здійсненні права власності, як такої. Доказування саме неправомірності таких дій не є обов`язком власника, неправомірність цих дій припускається доти, доки відповідач не доведе протилежного.

Суд не мав підстав ставити під сумнів право власності позивача на автомобіль, оскільки таке підтверджується як документально, так і протоколом про порушення митних правил, судовим рішенням.

Слід враховувати й те, що позивач не є особою, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, не є учасником кримінального провадження, у рамках кримінального провадження його право на належний йому автомобіль не обмежувалося.

Сторона просить рішення суду скасувати, позов - задовольнити.

У відзиві на апеляцію відповідач Закарпатська митниця ДФС вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, зокрема, що митниця діяла законно, суд не приймав рішення про закриття провадження в справі про порушення митних правил, а тому воно не є закритим, постанови про повернення майна власнику теж немає, а тому немає підстав для видачі автомобіля. Вилучення автомобіля як предмета правопорушення та з метою конфіскації було обов`язковим.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27.01.2021 залучено Закарпатську митницю Держмитслужби () до участі в справі як правонаступника Закарпатської митниці ДФС ().

Заслухавши доповідь судді, пояснення: позивача громадянин Угорщини ОСОБА_1 та його представника адвоката Бори Ю.В., які апеляцію підтримали, представника відповідача Закарпатської митниці Держмитслужби Марканича В.М., який скаргу не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності представника третьої особи без самостійних вимог ГУ НП в Закарпатській області, обговоривши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позивачем вимог, із наведених ним підстав, на підставі доказів, поданих учасниками справи; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; апеляційним судом не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

За приписами ст.ст. 6, 19 Конституції України, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 2 ч. 3 п.п. 4, 5, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України:

державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін; диспозитивність;

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних і процесуальних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує обов`язки у межах, наданих їй договором або актами законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом;

сторони на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом позову є матеріально-правовий зміст позовних вимог, задоволення пред`явлених вимог є метою позивача, результатом реалізації права на отримання шляхом ухвалення судом рішення конкретно визначеного цими вимогами матеріального блага. Підставами позову є факти і обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача. Підстави та предмет позову взаємопов`язані, предмет позову обумовлюється підставами позову, випливає з них, ці елементи позову не можуть розглядатися окремо один від одного. Право позивача вимагати з передбачених законом підстав задоволення позову і, відповідно, право відповідача на захист від позову можуть бути належно реалізовані сторонами за умови пред`явлення в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законом, конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються.

Таким чином, особа, права якої порушені, може звернутися до суду по захист своїх прав не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом чи договором, правомірній вимозі позивача відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права, а суд, вирішуючи позов, повинен виходити з того, що не вправі втручатися в компетенцію відповідних державних органів, посадових осіб, які здійснюють власні або делеговані повноваження, а вирішує спір, який виник з таких дій (бездіяльності).

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами ЦК України щодо права власності та у відповідній частині нормами митного законодавства, законодавства про адміністративні правопорушення, кримінального процесуального законодавства в редакції, чинній на час виникнення відповідних юридичних фактів.

28.08.2017 на митному посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, громадянина Угорщини ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , був складений протокол № 2831/30500/17 про порушення митних правил за фактом переміщення через митний кордон України автомобіля марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення підроблених документів, а саме доручення від 12.05.2017 № 34014/Н/522/2014 на право користування транспортним засобом, за ознаками порушення митних правил, передбаченого ст. 483 ч. 1 МК України (а.с. 7-8).

Власником автомобіля є громадянин Угорщини ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 28.08.2015 № НОМЕР_3 (а.с. 5, 6 та ін.).

Автомобіль марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , та оригінали технічного паспорта автомобіля від 28.08.2015 НМ 96453 року і доручення від 12.05.2017 № 34014/Н/522/2014 протоколом від 28.08.2017 № 2831/30500/17 про порушення митних правил тимчасово вилучені на підставі ст. 511 МК України.

Переміщення або дії, спрямовані на переміщення автомобіля марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення транспортного засобу підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару (транспортного засобу) - безпосереднього предмета порушення митних правил з конфіскацією цього товару (ст. 483 ч. 1 МК України).

За приписами ст. 511 МК України: товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися (ч. 1); у разі виявлення порушення митних правил, передбаченого статтею 483 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим (ч. 2); у разі вчинення порушення митних правил особою, яка не має в Україні постійного місця проживання або адреси, допускається тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів у кількості, необхідній для забезпечення стягнення штрафу або вартості товарів, транспортних засобів відповідно до частини другої статті 541 цього Кодексу (ч. 3).

Справа про порушення митних правил, передбачене ст. 483 МК України, розглядається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) (ст. 522 ч. 2 МК України).

Якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування (ст. 253 КУпАП).

Згідно з МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі (ст. 527 ч. 1, ст. 528 ч. 2).

КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи; постанова про закриття справи виноситься при … передачі матеріалів … прокурору, органу досудового розслідування … (ст. 284 ч.ч. 1, 2).

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Шепетко І.О. від 20.12.2017 у справі № 308/9806/17 з огляду на те, що у випадку, який розглядався, «прослідковується факт наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів», визнано за необхідне матеріали справи про порушення митних правил відносно громадянина Угорщини ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) за ч. 1 ст. 483 МК України передати до Виноградівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області (а.с. 9-10).

Сформульоване рішення про закриття справи про порушення митних правил у постанові судді від 20.12.2017 у справі № 308/9806/17 відсутнє, водночас у постанові вказано, що відповідно до ч. 3 ст. 467 МК України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, але не пізніше ніж через два роки з дня вчинення правопорушення.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 07.05.2019 у справі № 308/9806/17 відмовлено громадянину Угорщини ОСОБА_1 в роз`ясненні постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2017 у ці справі (а.с. 20-21). У постанові вказано про можливість її оскарження до апеляційного суду, доказів такого оскарження в справі немає.

Постанова судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2017 у справі № 308/9806/17 набрала законної сили. Апеляційну скаргу громадянина Угорщини ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяв адвокат Бора Ю.В., на цю постанову повернуто скаржнику постановою Закарпатського апеляційного суду від 09.08.2019 як особі, яка не є суб`єктом апеляційного оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2017 щодо ОСОБА_7 (а.с. 22).

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Бак М.Д. від 02.02.2018 у справі № 299/225/18 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12.01.2018 за № 0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 13).

Ухвалою встановлено, що слідчий просив накласти арешт на вилучений митницею в справі про порушення митних правил від 28.08.2017 № 2831/30500/17 автомобіль марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , що знаходиться на складі Закарпатської митниці ДФС і «є речовим доказом, об`єктом кримінально протиправних дій, набутий на підставі ймовірно підробленого свідоцтва».

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Бак М.Д. від 15.02.2018 у справі № 299/225/18 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області про тимчасовий доступ до речі в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12.01.2018 за № 0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 14-15).

В ухвалі зазначено, зокрема, що клопотання вмотивовано тим, що «автомобіль виступає речовим доказом у кримінальному провадженні», а «стороною обвинувачення не обґрунтовано неможливість отримання доступу до автомобіля, що знаходиться на складі митниці, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження».

Ухвалою іншого слідчого судді Виноградівського районного суду Леня В.В. від 15.02.2019 у справі № 299/225/18 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність органу досудового розслідування (а.с. 16-17).

Громадянин Угорщини ОСОБА_1 оскаржував бездіяльність органу досудового розслідування з тих мотивів, що йому протиправно не повертається вилучений митницею автомобіль марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 28.08.2015 № НОМЕР_3 і ключ запалювання до автомобіля, просив зобов`язати слідчого та посадову особу Закарпатської митниці ДФС повернути йому це майно. Суд в ухвалі зазначив, що вказане скаржником майно «не вилучалося слідчим в порядку та відповідно до ст. 168 КПК України і на нього не накладався арешт відповідно до вимог ст. 170-172 КПК України»; «враховуючи, що … скаржник не представив слідчому судді відомостей що майно, яке він просить суд зобов`язати слідчого повернути йому як законному власнику, являється тимчасово вилученим майном в розумінні ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) тимчасово вилученим майном в порядку ч. 1 ст. 168 КПК України і як передане слідчому протоколом, слідчий суддя вважає що у задоволенні скарги слід відмовити». Поряд із цим, в ухвалі слідчого судді не зазначено, що вищевказані автомобіль і документи не визначалися речовими доказами в кримінальному провадженні.

Доказів оскарження вказаних вище ухвал слідчих суддів у справі немає.

Листом від 29.03.2019 № 07-70-20-34/4461-48/07-70/АДВ Закарпатська митниця ДФС повідомила представника ОСОБА_1 адвоката Бору Ю.В. про перебування автомобіля марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , на складі митниці як вилученого в справі про порушення митних правил і про відсутність офіційної інформації від Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області щодо справи, яка була скерована до органу поліції Ужгородським міськрайонним судом (а.с. 18).

Листом від 10.04.2019 № 76 Виноградівський районний суд повідомив представника ОСОБА_1 адвоката Бору Ю.В. про те, що в період з 20.12.2017 по 01.04.2019 слідчими суддями суду не постановлялися ухвали про забезпечення кримінального провадження арештом чи тимчасовим доступом до транспортного засобу марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 (а.с. 19).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 в адміністративній справі № 206/1100/19 за адміністративним позовом громадянина Угорщини ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про зобов`язання вчинити певні дії, яким позивач просив зобов`язати митницю повернути йому автомобіль марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , і технічний паспорт на автомобіль від 28.08.2015 № НОМЕР_3 , провадження закрито на підставі ст. 238 ч. 1 п. 1 КАС України, оскільки справу належить розглядати в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства (а.с. 22-25).

Під час апеляційного розгляду справи Закарпатська митниця Держмитслужби листом від 29.10.2020 № 27-08-2/77-20/24/7211 інформувала суд про те, що інформація про прийняте рішення в кримінальному провадженні № 0000061 до митниці не надходила, а в разі закриття кримінального провадження та отримання митницею матеріалів справи такі на підставі ст. 522 МК України будуть скеровані до Ужгородського міськрайонного суду для прийняття рішення відповідно до ст. 527 МК України (а.с. 119-120).

На запити апеляційного суду Сектор дізнання відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області листом від 09.02.2021 № 1209/106/27/2-2021 повідомив, що кримінальне провадження від 12.01.2018 № 0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, перебуває в провадженні сектору дізнання, провадиться досудове розслідування; у рамках провадження автомобіль марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , і технічний паспорт на автомобіль від 28.08.2015 № НОМЕР_3 , «речовими доказами не являться та не визнавались і будь-які постанови посадових осіб, які здійснювали та здійснюють досудове розслідування щодо визнання вказаних об`єктів речовими доказами в кримінальному провадженні відсутні»; «органом досудового розслідування в рамках кримінальне провадження № 0000061 від 12.01.2018 року, не здійснювався тимчасовий доступ до вказаних речей та не накладався на них арешт» (а.с. 153).

Отже, кримінальне провадження від 12.01.2018 № 0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, не закінчене.

КПК України унормовує, зокрема, що:

позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом; на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення (ст. 16 ч.ч. 1, 2);

до повноважень слідчого органу досудового розслідування належить: звернення за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; прийняття процесуальних рішень у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснення інших повноважень, передбачених цим Кодексом (ст. 40 ч. 2 п.п. 5, 8, 9);

до повноважень дізнавача належить: вилучення знарядь і засобів вчинення правопорушення, речей і документів, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання; звернення за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; прийняття процесуальних рішень у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснення інших повноважень, передбачених цим Кодексом (ст. 40-1 ч. 2 п.п. 2, 4, 7, 8);

речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення; документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 ч.ч. 1, 2);

документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (ст. 99 ч. 1);

речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу;

речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий; … речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду;

документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження; за клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії (ст. 100 ч.ч. 1, 2, 3);

процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови; постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ст. 110 ч.ч. 1, 3);

тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку);

тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду (ст. 159 ч.ч. 1, 2);

тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом;

тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення (ст. 167 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 3);

тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу; кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно; факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом (ст. 168 ч. 1);

тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту (ст. 169 ч. 1 п.п. 1, 2, 3, 4);

клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (ст. 171 ч. 5);

ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено (ст. 173 ч. 6);

рішення про закриття кримінального провадження приймається судом, прокурором, слідчим або дізнавачем (ст. 284);

питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження; такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили; у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу (ст. 100 ч. 9, ст. 368 ч. 1 п. 12);

на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником (ст. 303 ч. 1 п.п. 1, 9-1);

підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування (ст. 308 ч. 1).

Диспозиція як ст. 483 ч. 1 МК України, так і ст. 358 ч. 4 КК України передбачає як кваліфікуючу ознаку, відповідно, адміністративного чи кримінального правопорушення використання підробленого документа для вчинення правопорушення. Матеріали справи про порушення митних правил були передані органу поліції чинною постановою суду, що мало наслідком початок кримінального провадження. Ці матеріали охоплюють документи, складені (оформлені) митним органом у зв`язку з порушенням митних правил, в яких зафіксовані відповідні обставини, та предмети і документи, що у зв`язку з цим були вилучені митним органом, в тому числі, автомобіль і належні до нього документи, ключі. Вищевказані документи і предмети взаємопов`язані та становлять єдину сукупність матеріалів і предметів справи.

Доводи сторони позивача про те, що не може тривати одночасно провадження в справі про порушення митних правил (адміністративне провадження) і кримінальне провадження щодо одного й того самого факту (правопорушення) вірні як такі. Сторона правильно вказала на невирішеність суддею чітко окремою вказівкою в постанові питання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення із передачею справи органу поліції у зв`язку з тим, що у відповідному факті вбачаються ознаки кримінального правопорушення. Поряд із цим, у постанові судді міститься пряма вказівка на можливість застосування за відповідних умов положень ст. 467 ч. 3 МК України у разі закриття кримінального провадження, що, власне, пов`язується із попереднім закриттям провадження в справі про порушення митних правил при передачі матеріалів справи органу поліції.

За таких умов наразі існує лише одне провадження відповідно до закону за фактом, про який ідеться, а саме - кримінальне провадження від 12.01.2018 № 0000061. Та обставина, що через певну нечіткість вирішення питання суддею митним органом обліковується незакрита справа про порушення митних правил наведеного не спростовує.

Зважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, всі рішення, що стосуються матеріалів цього провадження та належних до нього документів і предметів попри те, що такі предмети і документи зберігаються фактично митницею, можуть наразі прийматися лише в порядку кримінального судочинства, зокрема, дізнавачем, слідчим, прокурором і судом залежно від стадії провадження, характеру та підстав відповідної процесуальної дії, процесуального рішення.

Апеляційний суд оцінюючи фактичні обставини справи та позиції учасників процесу, висловлені ними доводи бере до уваги саме обставини, встановлені чинними судовими рішеннями слідчих суддів, з яких випливає, що слідчий мотивуючи відповідні процесуальні клопотання посилався на те, що спірний автомобіль та належні до нього документи є речовими доказами в кримінальному провадженні. Протилежного судовими рішеннями не встановлено. У цьому зв`язку суд не має достатніх підстав для врахування повідомлення органу дізнання, яке суперечить фактичному змісту судових рішень, про те, що вилучені митницею автомобіль і технічний паспорт до нього не є речовими доказами в кримінальному провадженні. Понад те, і в разі, коли б ці об`єкти й не були речовими доказами, вони залишаються складовою матеріалів і предметів кримінального провадження, долю яких, питання про можливість повернення яких власнику належить вирішувати відповідному уповноваженому органу (посадовій особі) в порядку кримінального судочинства.

Беручи до уваги, що вирішення питань щодо матеріалів кримінального провадження включно з речовими доказами та іншими об`єктами, які є складовою такого провадження, належить на відповідних стадіях процесу до компетенції дізнавача, слідчого, прокурора, суду, а доля речових доказів і вилученого майна вирішується остаточно при ухваленні відповідного кінцевого рішення в кримінальному провадженні, втручання шляхом вирішення питання про повернення таких об`єктів (майна) власнику в цивільній справі в кримінальне судочинство недопустиме, позаяк порушує основні засади і принципи судочинства, зокрема, законності, спеціалізації судочинства, вирішення справи належним судом, встановленим законом.

Недопустимим є втручання в порядку цивільного судочинства шляхом, до прикладу, прийняття рішення про повернення власнику вилученого у справі про порушення митних правил майна, і в компетенцію митних органів, до якої належить прийняття рішення відповідно до вимог МК України в разі надходження матеріалів у зв`язку із закриттям відповідного кримінального провадження. У такому разі долю відповідних предметів і документів вирішує митний орган, рішення якого власник, якщо вважатиме своє право порушеним, управі оскаржити встановленим порядком.

На час пред`явлення позову та розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій ані в порядку кримінального судочинства, ані в порядку провадження в справах про порушення митних правил кінцеве рішення в провадженні за фактом, зафіксованим протоколом про порушення митних правил від 28.08.2017 № 2831/30500/17, не було прийняте.

Непорушність права власності та право власника вимагати усунення будь-яких неправомірних перешкод, обмежень у здійсненні свого права, в тому числі, судовим порядком (ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписаних від імені України 09.11.1995 і 19.12.1996 у м. Страсбурзі, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України) не можуть заперечуватися як такі, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

У справі, що розглядається, передбачених законом підстав для покладення саме на Закарпатську митницю Держмитслужби обов`язку повернути позивачу автомобіль марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , і технічний паспорт цього транспортного засобу від 28.08.2015 НОМЕР_3 немає. Задоволення позову означало б неправомірне за наведених вище обставин втручання в компетенцію органів, уповноважених діяти в кримінальному провадженні та в справі про порушення митних правил, створення передбачуваного конфлікту між позивачем, органами різних компетенцій і юрисдикцій при ймовірному виконанні судового рішення.

Власник автомобіля та документів на нього обрав неналежний спосіб захисту права, що його вважає порушеним, такий на даний час не є правомірним і ефективним способом захисту права. Окрім цього, колегія суддів зауважує, що зважаючи на наявні матеріали справи немає підстав для висновку, що власник майна використав усі правові та інстанційні можливості для захисту своїх майнових прав у кримінальному провадженні та в адміністративному судочинстві в контексті перевірки правомірності тривалості кримінального провадження, необхідності утримання органом досудового слідства чи дізнання певних предметів і документів або відсутності такої, чіткого врегулювання правового статусу відповідних об`єктів, оскарження відповідних рішень, дій, бездіяльності прокурору, до суду, перевірки відповідних процесуальних рішень, належного формулювання та пред`явлення вимог в порядку адміністративного судочинства тощо.

Відтак суд першої інстанції не мав законних підстав для задоволення пред`явленого до митного органу позову і ухвалив правильне по суті рішення про відмову в позові як таку, проте, не врахував наведених вище обставин у їх сукупності та фактично визнавши за відсутності для того підстав існування одночасно кримінального та адміністративного проваджень щодо одного факту правопорушення, зафіксованого митним органом, ухвалив суперечливе та недостатньо обґрунтоване рішення, мотивувальну частину якого на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України слід змінити відповідно до редакції постанови апеляційного суду, задовольнивши апеляцію частково. Резолютивну частину рішення суду належить на підставі ст. 375 ЦПК України залишити без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу громадянина Угорщини ОСОБА_1 задовольнити частково, мотивувальну частину рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 березня 2020 року змінити відповідно до редакції постанови апеляційного суду, резолютивну частину рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 20 серпня 2021 року.

Судді