Справа № 603/387/21
Провадження №2/603/181/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І.М.

секретаря судового засідання Кода О.І.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представник позивачів: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович

відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

предмет позову: визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Представник позивачів адвокат Андрусенко І.Я. звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просить визнати за позивачами право власності на спадкове майно, а саме за:

- ОСОБА_1 право власності на 2/6 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м.

- ОСОБА_2 право власності на 1/6 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м.

- ОСОБА_3 право власності на 2/6 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м..

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачів ОСОБА_7 . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить:

-Квартира в житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м.

Вказану спадщину успадкували позивачі оскільки проживали на час відкриття спадщини із спадкодавцем і є спадкоємцями за заповітом.

Позивачі після смерті ОСОБА_7 звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що втрачені правовстановлюючі документи на квартиру.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 23.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивачів вважає, що саме позивачі повинні успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцями за заповітом, спадщину належним чином прийняли, оскільки проживали на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилися, проте представником позивача подано заяву в якій він просить розглянути дану справу без його участі та без участі позивачів.

Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, суду подали відзиви на позовну заяву по суті справи про визнання позову з підстав зазначених в позовній заяві, проти задоволення позову не заперечують та просять розгляд справи проводити у їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 років в м.Монастириська Тернопільської області померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 актовий запис №37.

Ще за життя померлій належала:

- № НОМЕР_2 в житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 25.08.1992 року.

Згідно складеного 05.11.1993 року ОСОБА_7 заповіту, остання на випадок своєї смерті заповіла належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках своїм дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 позивачам по справі та іншим своїм дітям.

Вказану спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли ОСОБА_1 , яка змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та в подальшому при розірванні шлюбу відновила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 24.02.2004 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Факт фактичного прийняття позивачами спадщини після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується довідкою виданою Монастириською міською радою 21.04.2021 року №189, згідно якої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали та були зареєстровані на день смерті ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.04.2012 року (Справа №1911-488/2012), за ОСОБА_2 визнано право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав №34112814 від 14.05.2012 року.

V. Джерела права й акти їх застосування..

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Як було встановлено в судовому засіданні власником спадкового майна, що підлягає спадкуванню є ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і якою на вищевказане спадкове майно було складено заповіт.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як судом встановлено, спадщина відкрилася в зв`язку із смертю ОСОБА_7 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до роз`яснень Пленуму ВСУ постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1963), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 524, 525, 526, ЦК України (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Статтею 534 ЦК України (1963 року) встановлено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять,

так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно з вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, або якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Спадкове майно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном так як на час смерті спадкодавця проживали разом з нею.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану квартиру, що підтверджується відмовами нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_1 (відмова №262/01-16 від 24.06.2021 року, ОСОБА_3 (відмова №260/01-16 від 24.06.2021 року), ОСОБА_2 (відмова №261/01-16 від 24.06.2021 року).

З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві щодо спадщини у вигляді квартири у житловому будинку, а отже, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на прийняття спадщини за заповітом у вигляді квартири.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивачів на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивачів, як спадкоємців, шляхом визнання права власності останніх на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 534, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1218, 1222, 1223, 1235, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно а саме, на:

- 2/6 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно а саме, на:

- 1/6 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно а саме, на:

- 2/6 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14.09.2021 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_5 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_6 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивачів: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович, (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №701, Ордера на надання правничої (правової) допомоги: серії ВО №1020459 від 05.07.2021 року, серії ВО №1020458 від 05.07.2021 року, серії ВО №1020457 від 05.07.2021 року), місцезнаходження якого: АДРЕСА_4

Відповідач: ОСОБА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя І. М. Галіян