Справа № 299/3117/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Бисаги Т.Ю., Фазикош Г.В.

за участі секретаря Кекерчень М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 28 лютого 2019 року (головуючий суддя Рішко Г.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської районної державної адміністрації, Виноградівської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: Комунальне підприємство «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», Комунальне проектно-планувальне підприємство «Виноградів-проект» про визнання недійсними будівельного паспорта забудови земельної ділянки, рішень міської ради та державного акту на право власності на землю, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом, який мотивувала наступним.

Вона є власником житлової квартири АДРЕСА_1 , згідно договору дарування квартири від 08.04.2010, і нарівні з іншими власниками квартир цього будинку має право користування закріпленою за цим будинком прибудинковою територією.

Позивач зазначала, що у липні 2012 року відповідач ОСОБА_2 зі своєю матір`ю без будь-яких погоджень з мешканцями будинку АДРЕСА_2 , демонтували сарай, що використовувався та був збудований власниками квартир багатоквартирного будинку ( АДРЕСА_2 ) на прибудинковій території.

На зауваження мешканців з цього приводу ОСОБА_2 повідомив, що земля належить йому на праві власності та те, що в нього наявні документи для будівництва гаражу.

Вказувала, що 01.08.2012 мешканці багатоквартирного будинку звернулися до Виноградівської міської ради щодо неправомірних дій ОСОБА_2 зі зведення гаража на прибудинковій території багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , без згоди співвласників. У відповідь міська рада листом від 17.08.2012 повідомила мешканців, що на земельну ділянку ОСОБА_2 видано державний акт, при цьому будівництво гаражу погоджено у встановленому законом порядку, а демонтований ОСОБА_2 дерев`яний сарай був безгоспним.

Вказувала, що в державному акті ОСОБА_3 адреса земельної ділянки для будівництва гаражу зазначена: АДРЕСА_3 , не містить чіткої адреси, натомість у будівельному паспорті зазначено: АДРЕСА_4 .

Позивачка вважає, що Виноградівська міська рада, усупереч законодавству, без згоди співвласників прийняла рішення щодо виділення ОСОБА_2 земельної ділянки за рахунок прибудинкової території багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_3 .

У процесі розгляду справи ОСОБА_1 також зазначала, що цільове призначення спірної земельної ділянки для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (02.03), а не для будівництва гаражів (02.05); у розробленому проекті землеустрою ОСОБА_2 внесено недостовірні відомості, сфальсифіковано ситуаційний план (який не відповідає схематичному плану забудованого кварталу АДРЕСА_5 ), сфальсифіковано довідку 6-ЗЕМ, місце розташування гаража не відповідає містобудівній та землевпорядній документації, схематичному плану забудованого кварталу АДРЕСА_5 ; складові частини проекту землеустрою містять сфальсифіковані відомості про адресу, площу, цільове призначення земельної ділянки, помилково її віднесено до рядка 59 форми 6-ЗЕМ.

Позивач вказувала, що діями відповідачів порушено право позивачки на користування прибудинковою територією багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та її очікуване право як співвласника багатоквартирного будинку отримати у майбутньому у власність чи користування земельну ділянку після створення ОСББ.

Посилаючись на дані обставини просила: 1) визнати недійсним будівельний паспорт забудови земельної ділянки на будівництво гаража у АДРЕСА_4 від 28.10.2011, реєстраційний № 281, виданий ОСОБА_2 ; 2) визнати недійсними рішення Виноградівської міської ради від 28.07.2011 № 206 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва гаражу» щодо ОСОБА_2 ; 3) визнати недійсними рішення Виноградівської міської ради від 31.05.2012 № 543 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва гаража» щодо ОСОБА_2 ; 4) визнати недійсним Державний акт серія ЯК № 306432 виданий 26.06.2012 ОСОБА_2 Виноградівською міською радою та зареєстрований за № 02198.

Рішенням Виноградівського районного суду від 28.02.2019 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним будівельний паспорт забудови земельної ділянки на будівництво гаража на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , виданого забудовнику ОСОБА_2 відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Виноградівської районної державної адміністрації 28.10.2011 за реєстраційним номером №281. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 у частині відмови в задоволенні позовних вимог. Просить рішення у цій частині скасувати та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місце розташування земельної ділянки відповідача не відповідає містобудівній документації та проекту землеустрою; у ситуаційному плані ОСОБА_2 сфальсифіковано відомості, такий не відповідає схематичному плану забудованого кварталу № 61, затвердженого рішенням виконкому Виноградівської міської ради 1976 року; земельну ділянку надано за рахунок прибудинкової території багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 ; місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо преюдиційності у даній справі ухвали Виноградівського районного суду від 18.03.2016 про закриття провадження у іншій справі.

Оскільки відповідачі рішення суду не оскаржили, тому апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в частині відмови в задоволенні вимог про визнання недійсними рішень Виноградівської міської ради та державного акту, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини рішення в частині вирішення вимоги про визнання недійсним будівельного паспорту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що ухвалою Виноградівського районного суду від 18.03.2016 у іншій справі (№ 299/2326/15-ц) за позовом ОСОБА_4 (чоловік позивачки і даній справі) до Виноградівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсними рішень та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку - закрито провадження в частині позовних вимог про визнання недійсними рішення Виноградівської міської ради за №206 від 28 липня 2011 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва гаражу» ОСОБА_2 та рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області за №543 від 31 травня 2012 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаражу» з тих підстав, що такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції вважав, що ухвала суду від 18.03.2016 у справі № 299/2326/15-ц не оскаржувалась, набрала законної сили, а тому обставини встановлені в ній, мають преюдиційне значення для вирішення даного спору. Відтак місцевий суд дійшов висновку, що рішення Виноградівської міської ради за № 206 від 28.07.2011 та рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області за № 543 від 31.05.2012 є дійсними, не скасованими, є правомірними, а тому державний акт на землю, який є похідним від цих рішень є законним.

Проте із такими висновком місцевого суду погодитись не можна, оскільки саме такі рішення просила визнати недійсними ОСОБА_1 у справі, що розглядається.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до приписів ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

А згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 08.04.2010 між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (його дружиною) був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого остання набула право власності на цю квартиру (а.с. 16 т. 1).

Відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_6 .

Рішенням 8-ї сесії 6-го скликання Виноградівської міської ради від 28.07.2011 № 206 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва гаража орієнтовно площею 0,0030 га по АДРЕСА_3 (а.с. 26 т. 1)

Рішенням 13-ї сесії 6-го скликання Виноградівської міської ради від 31.05.2012 № 543 ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаража та надано у власність земельну ділянку площею 0,0034 га по АДРЕСА_3 (а.с. 27 т. 1).

На підставі цього рішення ОСОБА_2 26.06.2012 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 306432, площею 0,0034 га, кадастровий номер земельної ділянки :00:003:1076 (а.с. 42 т. 1).

Відповідно до Реєстраційного посвідчення на будинок, який належить державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, виданого Виноградівським міжміським малим підприємством технічної інвентаризації 14.05.1991, будинок АДРЕСА_3 в цілому зареєстрований за виконкомом Виноградівської міської Ради народних депутатів, реєстровий запис № 552.

Згідно довідки № 107 від 03.03.2016, виданої Виробничим управлінням житлово-комунального господарства Виноградівської міської ради, будинок АДРЕСА_2 передано на баланс підприємства 14.02.1965, згідно технічного паспорта від 20.08.1967 загальна площа земельної ділянки складає 868 кв.м., під забудовою - 186 кв.м., під двором - 682 кв.м.

Згідно архівного витягу додатку до рішення виконавчого комітету Виноградівської міської Ради депутатів трудящих Закарпатської області від 15.10.1976 № 285 «Про результати обміру земель забудованого кварталу № 61» площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 по фактичному обміру становить 787 кв.м., площа земельної ділянки по АДРЕСА_7 становить 2216 кв. м. (а.с. 191, 192 т. 2).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017), частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Позивачка ОСОБА_1 оспорює рішення Виноградівської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а також про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаража та передачу у власність земельної ділянки та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку з тих підстав, що такі суперечать вимогам чинного законодавства України та порушують права позивачки як користувача прибудинковою територією багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 й очікуваного нею права власності чи користування на земельну ділянку, що є прибудинковою територією.

Статтею 89 Земельного кодексу України встановлено, що у спільній сумісній власності перебувають, зокрема, земельні ділянки у співвласників жилого будинку.

Відповідно до статті 42 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками; земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками; розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Згідно ст.9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

Встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 мешканцями цього будинку створено не було. Вказаний житловий будинок АДРЕСА_3 зареєстрований за Виконавчим комітетом Виноградівської міської Ради народних депутатів, і, відповідно до рішення виконавчого комітету Виноградівської міської Ради депутатів трудящих Закарпатської області від 15.10.1976 № 285 «Про результати обміру земель забудованого кварталу № 61» площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 по фактичному обміру становить 787 кв.м. (а.с. 191, 192 т. 2)

При цьому, колегія суддів враховує те, що раніше, у липні 2015 року ОСОБА_4 (чоловік позивачки у даній справі попередній власник квартири АДРЕСА_8 ) звертався до суду з позовом до Виноградівської міської ради про визнання недійсними рішень та припинення права власності на земельну ділянку шляхом скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Зокрема, ОСОБА_4 просив визнати недійсними рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області від 28.07.2011 № 206 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельних ділянок у власність для будівництва гаражів» ОСОБА_2 та рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області від 31.05.2012 № 543 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва гаража» щодо надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , а також припинення права власності на земельну ділянку площею 0,0034 га по АДРЕСА_7 шляхом скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_2 (справа № 299/2326/15-ц)

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_8 посилався на обставини, аналогічні доводам позовної заяви ОСОБА_1 , вказував, що спірну земельну ділянку, площею 0,0034 га, ОСОБА_2 передано із земель для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_3 , чим порушено права позивача на користування прибудинковою територією, закріпленою за будинком АДРЕСА_3 , та очікуваного права на отримання співвласниками (власниками) квартир цього чотириквартирного будинку акта на право користування або власності на прибудинкову територію.

Як зазначалось вище, ухвалою Виноградівського районного суду від 18.03.2016 у справі № 299/2326/15-ц було закрито провадження в частині позовних вимог про визнання недійсними рішення Виноградівської міської ради за №206 від 28 липня 2011 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва гаражу» ОСОБА_2 та рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області за №543 від 31 травня 2012 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаражу» з тих підстав, що такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.11.2016 у справі № 299/2326/15-ц, залишеним без зміну ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 04.05.2017 (а.с. 98-100 т. 2), відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_8 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом скасування державного акту на право власності на земельну ділянку .

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 18.12.2019 касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення. Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.11.2016 та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 04.05.2017 залишено без змін (а.с.37-41 т. 4)

Указані судові рішення були мотивовані тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відбулося накладання земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку, якою користується позивач та інші власники житлового будинку АДРЕСА_3 .

Цими рішеннями встановлено, що на підтвердження своїх вимог ОСОБА_8 було надано та судами досліджено наступні документи: копія Ситуаційного плану, виготовленого КППП «Виноградів-проект» від 2001 року; копія Кадастрового плану земельної ділянки, розміщеної в АДРЕСА_3 , виготовленого ТзОВ «Гео-Сев»; копія Генерального плану від 11.06.1993; копія Генерального плану (схеми) від 17.06.1964 по АДРЕСА_3 ; копія Генерального плану присадибної ділянки АДРЕСА_2 від 07.06.2002; копія Кадастрового плану по АДРЕСА_7 , виготовленого ФОП ОСОБА_9 за 2015 рік; копія Збірного кадастрового плану суміжних землевласників та землекористувачів, виготовленого ТзОВ «Гео-Сев» за 2011 рік, щодо земельної ділянки, розміщеної в АДРЕСА_3 ; копія та оригінал викопіровки з будівельного кварталу № 61, АДРЕСА_3 , від 20.02.2016, виготовленого Виноградівським РБТІ; копія викопіювання з містобудівної документації - опорний план від 19.10.2015 адреса - АДРЕСА_3 .

Аналогічні докази на підтвердження заявлених вимог надано позивачкою ОСОБА_1 у справі, що переглядається наразі. Крім того, позивачем було додано архівний витяг додатку до рішення виконавчого комітету Виноградівської міської Ради депутатів трудящих Закарпатської області від 15.10.1976 № 285 «Про результати обміру земель забудованого кварталу № 61», відповідно до якого площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 по фактичному обміру становить 787 кв.м., площа земельної ділянки по АДРЕСА_7 становить 2216 кв. м. (а.с. 191, 192 т. 2).

Колегія суддів вважає, що в даній справі ОСОБА_1 не надала належних, допустимих та достатніх доказів, що є її процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року, ст. 13, 81 ЦПК у редакції з 15.12.2017), на підтвердження порушення її прав як користувача прибудинковою територією житлового будинку АДРЕСА_3 - матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка, передана у власність відповідачу, відноситься до прибудинкової території цього будинку.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду вказував, що точне місце розташування земельної ділянки відповідача невідоме, оскільки гараж не збудовано, а на тому місці був розташований сарай, яким користувався, в тому числі чоловік позивачки як попередній власник квартири АДРЕСА_8 .

Питання точного розташування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:1076, яка належить ОСОБА_2 згідно оспорюваного Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 306432, можливо з`ясувати шляхом проведення судової земельно-технічної експертизи. Стороною позивача не було надано суду висновку експерта, підготовленого на її замовлення, та не заявляла клопотання про призначення такої експертизи судом, вважаючи достатніми тих доказів та матеріалів, які наявні в матеріалах справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах інвентарної справи на будинок АДРЕСА_3 , копія якої приєднана до матеріалів справи (а.с. 137-250 т. 3), наявна копія Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ ЗК № 032041, який було видано ОСОБА_10 , мешканцю АДРЕСА_9 (чоловікові позивачки у даній справі) у 2002 році для обслуговування жилого будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 (а.с.205 т. 3). Площа земельної ділянки 0,011 га.

Позивач стверджувала, що ОСОБА_2 розібрав сарай, яким користувались мешканці будинку АДРЕСА_2 .

У матеріалах інвентарної справи на будинок АДРЕСА_3 , міститься інформація про наявність сараю, збудованого з цегли така інформація зазначалась як у 1964 році на час формування інвентарної справи, так зазначена і у пізніших документах, в тому числі, документах 2010 року. Інформації щодо інших сараїв інвентарна справа не містить.

Доказів того, що відповідачем було розібрано саме цей сарай, позивачем також не надано. В той же час, у відповідь на звернення мешканців будинку АДРЕСА_2 - ОСОБА_11 (кв. АДРЕСА_7 ), та ОСОБА_1 (кв. 2) - міська рада листом від 17.08.2012 повідомила, що на земельну ділянку ОСОБА_2 видано державний акт, при цьому будівництво гаражу погоджено у встановленому законом порядку, а демонтований ОСОБА_2 дерев`яний сарай був безгоспним (а.с.20).

Доводи представника позивача, що визнаний судом недійним будівельний паспорт забудови земельної ділянки, виданий відповідачу, є складовою проекту відводу земельної ділянки, не ґрунтується на нормах законодавства, яке регулює порядок складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Отже, позивачка ОСОБА_1 не довела належними й допустимими доказами, що земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку, яка є прибудинковою територією будинку АДРЕСА_3 .

Відтак позивачка не довела порушення її права на користування прибудинковою територією багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та її очікуваного права як співвласника багатоквартирного будинку отримати у майбутньому у власність чи користування земельну ділянку після створення ОСББ, зважаючи, в тому числі на те, що для обслуговування жилого будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 (чоловікові позивачки у даній справі) у 2002 році земельна ділянка уже була надана.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень Виноградівської міської ради та державного акту, виданого ОСОБА_2 , однак із тих мотивів, що позивачкою ОСОБА_1 не доведено належними й допустимими доказами, що земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку, яка є прибудинковою територією будинку АДРЕСА_3 , не доведено незаконності рішень Виноградівської міської ради.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених ним фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної частини рішення в частині підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень Виноградівської міської ради та державного акту, виданого ОСОБА_2 .

Тому, відповідно до п.4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України, слід змінити мотивувальну частину рішення, виклавши її в редакції цієї постанови, а резолютивну частину рішення залишити без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 258, 265, п.2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ст. 376, ч. 4 ст. 376, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Виноградівського районного суду від 28 лютого 2019 року змінити в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень Виноградівської міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_2 .

Резолютивну частину рішення Виноградівського районного суду від 28 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними рішень Виноградівської міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2021 року.

Головуюча:

Судді: