Справа №557/301/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року

Гощанський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого - судді Пацка Д.В.

секретар судового засідання Довгалець Н.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 .. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне її майно, до якого входить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га, та для ведення особистого селянського господарства розміром 0,5337 га, що знаходиться на території Гощанської селищної ради.

Зазначає, що спадщину після смерті матері прийняла своєчасно, окрім того, в 2002 році, остання оформила після смерті матері спадщину на інше спадкове майно, про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Однак, реалізувати своє право на вищенаведене спадкове майно не може у зв`язку з тим, що відсутні належні документи, які стверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

А тому, просять суд визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом, а саме земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га, та для ведення особистого селянського господарства розміром 0,5337 га, що знаходиться на території Гощанської селищної ради.

Відповідачі відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надали.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 12 березня 2021 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач надіслав до суду заяву, згідно якої позовну заяву підтримує повністю та просить суд здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі в заяві на ім`я суду, позов визнали та просить справу розглянути без їх участі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог немає.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_4 належали: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га, та для ведення особистого селянського господарства розміром 0,5337 га, що знаходиться на території Гощанської селищної ради (Дулібської сільської ради), що підтверджується даними копії Державний акт на право приватної власності І-РВ №027975 виданого 30 квітня 1999 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серї НОМЕР_1 від 15 грудня 1997 року.

Після смерті ОСОБА_4 відповідно до відповідно до ст.ст.524-526 ЦК УРСР (1963 року) відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на вказане нерухоме майно.

Факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 підтверджується даними свідоцтва про народження НОМЕР_2 та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Таким чином, позивач по справі є спадкоємцем першої черги.

Факт своєчасності прийняття спадщини позивачем підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.03.2002.

Натомість, позивач не може оформити спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , оскільки правовстановлюючий документ-Державний акт на право приватної власності І-РВ №027975 - втрачений.

В оцінці доводів позовної заяви, суд застосовує системний аналіз норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п.11 ч.1ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 529, статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

При цьому, суд враховує аргументи позивача, наведені нею на підтвердження обставин, зазначених у позові, оскільки такі не оспорювалися відповідачами та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів.

При вирішенні даного спору суд зважає на те, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Задоволення позову, на переконання суду, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та відповідає завданням цивільного судочинства, які визначені у ст. 2 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладена та керуючись ст. ст.12, 81, 200, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН: НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,5337 га, згідно Державного акт на право приватної власності І-РВ №027975 виданого 30 квітня 1999 року .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду або через Гощанський районний суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Пацко