Номер провадження: 22-ц/813/3611/21
Номер справи місцевого суду: 523/7297/19
Головуючий у першій інстанції Дяченко В.Г.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Дяченко В.Г. 26 березня 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» звернулось до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію в розмірі 43629,41 грн., інфляційні в розмірі 2755,81грн., 3% річних в розмірі 1136,36 грн., та витрати за сплату судового збору 1921,00 грн., судові витрати в розмірі 2023,00 грн.

Підставою для звернення до суду є заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за період опалювального сезону з 01 листопада 2017 року по 31 березня 2018 року в розмірі 20 036,94 грн.

Станом на 16 червня 2019 року заборгованість збільшилась за період опалювального сезону з 19 листопада 2018 року по 06 квітня 2019 року в розмірі 23 592,47 грн.

Таким чином, загальна заборгованість становить 43 629,41 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року позов ТОВ «Тепло та Сервіс» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» () заборгованість по сплаті за теплову енергію в розмірі 43 629,41 грн., інфляційні втрати в розмірі 2755,81 грн., та 3% річних в розмірі 1 136,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» () судовий збір у розмірі 1921грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву залишити без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами не було укладено договору про надання послуг з опалення, який б відповідав вимогам закону, також не було досягнуто домовленості між сторонами щодо установлення відповідних тарифів на теплову енергію, а послуги з опалення взагалі не були надані за вказаною адресою у відповідні періоди часу.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки №153/8 від 24 травня 2018 року, наданої ОК «ЖЕК «Добробут Сервіс», будинок АДРЕСА_1 , обладнано системою водяного обігріву. Починаючи з 01 листопада 2017 року, надання послуг з постачання теплової енергії до будинку здійснюється ТОВ «Тепло та Сервіс» (а.с.15).

Рішенням виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області №323 від 11 грудня 2018 року встановлено тарифи на виробництво та постачання теплової енергії: 1773,09 грн. за Гкал.-для населення, 2974,51 грн. Гкал.-для інших споживачів, тариф на опалення на 1кв.м.: 32,99 грн.-для населення, 58,07 грн.-для інших споживачів (а.с.48).

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.12,13).

Актом звірки від 24 травня 2018 року визначено заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за період опалювального сезону з 01 листопада 2017 року по 31 березня 2018 року в розмірі 20036,94 грн. (а.с.20).

Квитанціями про сплату за спожиту теплову енергію за грудень2018-квітень2019 року встановлено заборгованість за листопад 2018 року-2066,50 грн., грудень 2018 року-5166,23 грн., січень 2019 року-5166,23 грн., лютий 2019 року-5166,23 грн., березень 2019 року-5166,23 грн., квітень 2019 року-961,04 грн. (а.с.46).

Розрахунком інфляційних втрат та 3% річних встановлено інфляційні втрати в розмірі 2755,81грн., 3% річних в розмірі 1139,36 грн. (а.с.47).

Наданою представником відповідача фототаблицею встановлено наявність в трьох житлових приміщеннях квартири теплових приладів - батареї опалення (а.с.68).

Відносини щодо постачання фізичним особам теплової енергії регулюються Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Опалення - це підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій.

Центральне опалення - послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно зі статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача сплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та укладення договору передбачений статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Законодавством не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідача від оплати за фактично надані послуги.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відсутність договору, як підстава на безоплатне користування фактично спожитими послугами, діючим законодавством не передбачена.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 20 Закону України ««Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (частина друга статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація) (частина четверта статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Як вірно вказано у рішенні суду першої інстанції, доказів спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення надаються споживачеві згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Як роз`яснено у листі Державної житлово-комунальної інспекції Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02 листопада 2010 року № 23/4883, оплата послуг з теплопостачання здійснюється з моменту набуття права на квартиру, оскільки ця послуга надається незалежно від наявності мешканців у квартирі (в разі відсутності технічної можливості відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання).

Відповідачем не доведено факт неотримання зазначеної послуги, на підставі чого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс».

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 про те, що між сторонами не було укладено договору про надання послуг з опалення, який б відповідав вимогам закону, також не було досягнуто домовленості між сторонами щодо установлення відповідних тарифів на теплову енергію, а послуги з опалення взагалі не були надані за вказаною адресою у відповідні періоди часу..

Колегія суддів зауважує, що відповідачка не надала належних і допустимих доказів того, що у квартирі відсутнє централізоване опалення, а тому у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачку від обов`язку оплати за надані такі послуги.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Суди першої інстанції вірно встановлено, що відповідачка є одноосібною власницею квартири, і що позивач надав послуги з постачання теплової енергії. З огляду на це колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що відповідачка, як власник квартири, в якій були отримані житлово-комунальні послуги, мала обов`язок оплатити позивачеві їхню вартість.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе