Справа № 467/603/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання - Савчук О.І.

представника позивача _ ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Благодатненської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ :

Вимоги заявника і доводи на їх обґрунтування

Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач через свого представника посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після чого відкрилась спадщина на належне спадкодавцю за життя майно.

Проте, позивач не має можливості оформити свої спадкові права через наявність у документах, що підтверджують її родинні стосунки із матір`ю, розбіжностей, як то, у свідоцтві про народження позивача прізвище матері вказано як « ОСОБА_3 », у той час, як у свідоцтві про смерть матері прізвище записане як « ОСОБА_3 ».

Дана розбіжність виникла внаслідок того, що мати, уклавши шлюб, змінила дівоче прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », а згодом повернула собі дівоче прізвище, однак, відповідні записи про це відсутні у будь - яких документах.

За такого, позивач через свого представника просила суд встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як то, що остання є матір`ю позивача.

Процесуальні дії у справі

Провадження у справі було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року, якою також за клопотанням представника позивача витребувано докази.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2021 року підготовче провадження закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Цією ж ухвалою в судове засідання викликано свідків, заявлених представником позивача.

Позиція учасників справи та їх вступне слово

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав, що викладені у мотивувальній частині позовної заяви, і просив його задовольнити.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про його дату, час і місце були повідомлені належно, причин свого неприбуття не вказували, ніяких заяв чи то клопотань, у тому числі й про відкладення судового засідання, не направляли.

Разом із цим, суд, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, ураховуючи належне повідомлення позивача та представника відповідача про це судове засідання, вважав за можливе завершити розгляд справи за їх відсутності.

Установлені фактичні обставини справи із посиланням на докази та на положення закону, якими керувався суд при прийнятті рішення

У свою чергу, суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши усі наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а так само і достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, керуючись законом, виходив із такого.

Зокрема, свідок ОСОБА_6 , будучи допитаним в суді згідно із правилами, установленими ст.230 ЦПК України, та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань, дав суду такі показання.

Так, свідок показав, що знає позивачку та її матір ОСОБА_3 давно, так як проживає із ними в одному селі.

Дівоче прізвище матері позивача - ОСОБА_3 . Однак, коли вона вийшла заміж за ОСОБА_8 , то взяла його прізвище. Коли вона із ним розлучилась, повернула собі дівоче прізвище « ОСОБА_2 ». В селі це всі знали.

Свідок однозначно і беззаперечно підтвердив, що ОСОБА_3 є матір`ю позивача ОСОБА_2 .

Ці показання свідка суд визнає належними, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, як то, стосовно обставин, що мають значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а також достовірними, оскільки на їх підставі можливо встановити дійсні обставини, у тому числі й щодо характеру родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 .

Крім цього, шляхом дослідження та аналізу наявних у справі письмових доказів, у їх сукупності, було установлено таке.

Батьками позивача згідно її свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 , що видане Семенівським бюро ЗАГС 27 листопада 1953 року, записані ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

Уклавши шлюб, позивач змінила прізвище із « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 » ( а.с. 6).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , що видане виконкомом Семенівської сільської ради Арбузинського району 21 грудня 2007 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, належне ОСОБА_3 , звернулась до Арбузинської державної нотаріальної контори, проте, листом від 21 квітня 2021 року за вих. №247/02-14 отримала роз`яснення щодо неможливості учинення нотаріальної дії через наявність розбіжностей у документах, що підтверджують її родинні стосунки із спадкодавцем, як то, у свідоцтві про народження позивача прізвище її матері вказано як « ОСОБА_3 », у той час, як у свідоцтві про смерть прізвище її матері вказано як « ОСОБА_2 ».

При цьому, суд установив, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Остапівка Арбузинського району Миколаївської області ( а.с. 8).

Згідно запису акту про шлюб №4 ОСОБА_3 17 березня 1953 року уклала шлюб із ОСОБА_9 ( а.с. 30).

Проте, цей шлюб був розірваний рішенням народного суду Арбузинського району Миколаївської області від 26 лютого 1971 року, про що наявний запис акту про розірвання шлюбу №15.

Водночас, ані судове рішення, ані запис акту про розірвання шлюбу №15 не містять у собі відомостей про те, що ОСОБА_3 після розірвання шлюбу повернула собі своє дівоче прізвище - « ОСОБА_2 ».

Між тим, паспорт громадянина України, виданий Арбузинським РВ УДМС 14 серпня 1996 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Остапівка Арбузинського району Миколаївської області, отримала вже на прізвище « ОСОБА_2 ».

Водночас, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 засвідчує факт смерті ОСОБА_3 у віці 77 років.

Таким чином, піддавши аналізу вказані докази, суд установив зв`язок позивача із ОСОБА_3 .

Зокрема, установлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Остапівка Арбузинського району Миколаївської області ( а.с. 8); 14 березня 1953 року ОСОБА_3 , 1930 року народження, уклала шлюб із ОСОБА_9 , змінивши дівоче прізвище із « ОСОБА_2 » на шлюбне « ОСОБА_2 »; ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_9 та ОСОБА_3 народилась донька - ОСОБА_2 ( позивач), яка, уклавши 13 липня 1975 року шлюб, змінила прізвище із « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 »; 26 лютого 1971 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 був розірваний; 14 серпня 1996 року ОСОБА_3 отримала паспорт громадянина України на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 »; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 засвідчує факт смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років.

Таким чином, можливо констатувати факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в с. Остапівка Арбузинського району Миколаївської області, є матір`ю позивача ОСОБА_2 .

Окрім сукупності наявних у справі доказів цей факт однозначно підтвердив і допитаний в суді свідок ОСОБА_6 .

Тим самим, факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 , як донькою та матір`ю не викликає у суду жодних сумнівів.

Зокрема, прізвище, ім`я та по - батькові чоловіка ОСОБА_3 збігається із прізвищем, іменем та по - батькові батька позивача, а саме : чоловіком ОСОБА_3 та батьком позивача є ОСОБА_9 .

Уклавши шлюб, ОСОБА_3 набула прізвище « ОСОБА_2 », у той час, як її дівоче прізвище - « ОСОБА_2 ».

При цьому, місце і дата народження ОСОБА_3 , що вказана у її свідоцтві про народження збігається зі місцем та датою народження, що вказані у її паспорті: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце народження - с. Остапівка Арбузинського району Миколаївської області.

Відповідно, простежується таке: ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_9 , отримавши його прізвище « ОСОБА_2 ». ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилась донька - ОСОБА_2 (позивач у цій справі). Після розірвання шлюбу, ОСОБА_3 отримала паспорт громадянина України на дівоче прізвище - « ОСОБА_2 ».

Відповідно, свідоцтво про смерть засвідчує факт смерті ОСОБА_3 - матері позивача.

Отже, довози позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд уповноважений установити відповідний факт, щодо яких порушено питання у позовній заяві.

Так, п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення, серед іншого, фактів родинних відносин між фізичними особами.

При цьому, установлений факт має для позивача юридичне значення, так як пов`язаний із реалізацією спадкових прав. Метою встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_3 є оформлення спадкових прав на майно, що входить до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 вказала, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Тож, піддавши аналізу доводи позивача та її представника у контексті представлених ними доказів, у тому числі й тих, що витребувані судом, у світлі наведених правових норм та правової позиції ВП ВС, суд установив дійсність одночасно усіх передумов, за наявності яких він вправі установити такого роду факт, про який йдеться у позов ОСОБА_2 .

А тому, цей факт дійсно є юридичним і тягне за собою правові наслідки.

Водночас, в ході розгляду справи суд не установив наявності спору про право, що зумовило б залишення цього позову без розгляду, у той час, як позивач не має іншої можливості підтвердити свої родинні відносини із спадкодавцем. Адже відсутні відомості про зміну спадкодавцем шлюбного прізвища « ОСОБА_2 » на дошлюбне « ОСОБА_2 » після розірвання шлюбу у 1971 році.

Тож, встановивши дійсніть усіх необхідних умов одночасно, ураховуючи фактичні дані, які суд мав у свому розпорядженні, та будучи повноважним на підставі ч.2 ст. 293 ЦПК України установлювати такого роду факт, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Щодо питання розподілу судових витрат

Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України судові витрати у справах окремого провадження не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Благодатненської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме: що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Остапівка Арбузинського району Миколаївської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Явіца