Справа № 172/575/21
Провадження № 2/172/357/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2021 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання - Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за угодою про надання кредиту, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує на те, що згідно зі Статутом, затвердженим Наказом МОН України № 811 від 11.08.2010 року, змінено назву позивача: з Національного гірничого університету на Державний вищий навчальний заклад «Національний гірничий університет». Згідно зі Статутом, затвердженим Наказом МОН України № 294 від 29.03.2018 року змінено назву позивача: з Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» на Національний технічний університет «Дніпровська політехніка». Національний технічний університет «Дніпровська політехніка» є вищим навчальним закладом державної форми власності підпорядкований Міністерству освіти і науки України. Гроші на здобуття вищої освіти виділялись Національному гірничому університету з Державного бюджету України через Міністерство науки і освіти України і повертаються при сплаті одержувачами кредитів кредитних коштів знову до Державного бюджету України через МОН України.

17.12.2003 року між Національним гірничим університетом та ОСОБА_1 було укладено угоду № 36/ЛК ММФ-03 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Згідно з п. 1 угоди університет надає одержувачу кредиту цільовий пільговий державний кредит для здобуття в університеті вищої освіти у розмірі 2700,00 грн. на навчальний рік та 5400,00 грн. на весь термін навчання.

Виконання університетом зобов`язань щодо надання кредиту ОСОБА_1 у загальному розмірі 5400,00 грн. підтверджується видатковими касовими ордерами від 26.12.2003 року та від 29.12.2003 року (оригінали ордерів були знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання і до позову додаються роздруковані ордери з комп`ютерної програми). Згідно п. 3.3 угоди одержувач кредиту зобов`язався повернути протягом 6 років всю суму наданого університетом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із університету - починаючи з третього місяця після відрахування. Пунктом 6.1 угоди від 17.12.2003 року визначено, що одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 5400,00 грн. та три відсотки за користування ним готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок Національного гірничого університету до 31 грудня кожного року 1/6 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з червня 2006 року по червень 2012 року.

Відповідно до додаткової угоди від 01.09.2005 року у зв`язку з переведенням одержувача кредиту для продовження навчання на бюджетну сферу у 2005-2006 навчальному році, одержувач кредиту повертає наданий на навчання кредит в сумі 5400,00 грн. та три відсотки за користування ним до 31 грудня кожного року 1/6 частину від загальної суми державного кредиту та відсотків за користування ним, починаючи з червня 2007 до червня 2013 року.

З огляду на те, що ОСОБА_1 було сплачено лише 324,00 грн. у період з 2009 по 2010 роки, а залишок кредитних коштів ДВНЗ «НГУ» не повертались, позивачем було подано позов до суду про повернення кредитних коштів. Відповідно до рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2012 року у справі № 405/1428/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь університету заборгованість за договором про надання пільгового державного кредиту в розмірі 4176,00 грн. - тіло кредиту, 580,86 грн. - відсотки за користування кредитом, 2504,08 грн. - пеня за період з 2006 року по 31.12.2011 року.

В порушення норм статей 525, 526 ЦК України ОСОБА_1 до теперішнього часу кредитні кошти не повернуто. Так, загальний розмір заборгованості відповідача станом на 15.12.2020 року складає 10431,90 грн., в тому числі: тіло кредиту - 5076,00 грн., відсотки - 1964,88 грн., пеня - 3391,02 грн. Окремо, позивач просить стягнути судовий збір за двома виконавчими провадження в сумі 1432,60 грн.

У зв`язку з вказаним Національний технічний університет «Дніпровська політехніка» змушений звернутися до суду з вищевказаним позовом для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості за угодою про надання кредиту та судового збору за виконавчими провадженнями, а також судові витрати у даній справі.

Ухвалою судді від 29.06.2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою позивачем судового збору за подання позову до суду. Зазначені недоліки позивачем усунуто.

Ухвалою судді від 19.07.2021 року провадження у справі відкрито та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановленому судом порядку не надав.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

17 грудня 2003 року між Національним гірничим університетом та ОСОБА_1 було укладено Угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 36/ЛК ММФ-03, відповідно до умов якого останньому було надано цільовий пільговий державний кредит для здобуття в Національному гірничому університеті вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» за спеціальністю Автомобілі та автомобільне господарство за денною формою навчання у розмірі 2700,00 грн. на навчальний рік та 5400,00 грн. на весь термін навчання. ОСОБА_1 зобов`язався протягом 6 років повернути всю суму наданого кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із університету - починаючи з третього місяця після відрахування, що визначено у п. 3.3 вищевказаної Угоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в України» від 05.02.1993 року № 2998-XII молоді громадяни можуть одержувати за рахунок коштів державного чи місцевих бюджетів пільгові довгострокові кредити для здобуття освіти у вищих навчальних закладах за різними формами навчання, незалежно від форм власності, що діють на території України. Зазначені кошти передбачаються у відповідних бюджетах окремим рядком.

Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів на здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916 кошти на надання кредитів передбачаються у Державному бюджеті України - МОН (Міністерство освіти і науки України) для оплати навчання у вищих навчальних закладах усіх форм власності, крім комунальної, а також крім тих, що перебувають у власності Автономної Республіки Крим.

Відповідно до п. 22 вказаного Порядку, одержувач кредиту на навчання за рахунок Державного бюджету України повертає кредит та відсотки за користування ним через вищий навчальний заклад на рахунки МОН, інших центральних органів виконавчої влади, у підпорядкуванні яких перебуває вищий навчальний заклад, з подальшим зарахуванням до Державного бюджету України.

Отже гроші на надання кредиту для здобуття вищої освіти за вищевказаним порядком виділяються Національному гірничому університету, правонаступником якого є Національний технічний університет «Дніпровська політехніка», з Державного бюджету України через МОН України і повертаються при сплаті одержувачами кредитів кредитних коштів до Державного бюджету України через МОН України.

У зв`язку з переведенням одержувача кредиту для продовження навчання на бюджетну форму у 2005-2006 навчальному році, 01 вересня 2005 року між Національним гірничим університетом, правонаступником якого є Національний технічний університет «Дніпровська політехніка», та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до угоди № 36/ЛКММФ-03 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, відповідно до умов якої п. 6.1 основної угоди було викладено в новій редакції та визначено, що одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 5400,00 грн. та три відсотки за користування ним на навчання готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок Національного гірничого університету до 31 грудня кожного року 1/6 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з червня 2007 року по червень 2013 року.

Позивач свої зобов`язання щодо надання відповідачу кредиту виконав повністю, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 26.12.2003 року та від 29.12.2003 року на суму 2700,00 грн. кожен.

За період з червня 2007 по червень 2013 року відповідачем сплачено заборгованість за кредитом в сумі 324,00 грн., що підтверджується службовою запискою головного бухгалтера НТУ «ДП».

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості ОСОБА_1 станом на 15.12.2020 року складає 10431,90 грн., в тому числі: тіло кредиту - 5076,00 грн., відсотки - 1964,88 грн., пеня - 3391,02 грн., а також судовий збір за двома виконавчими провадженнями в сумі 1432,60 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктами 7.1 та 7.2 Угоди про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 36/ЛК ММФ-03 від 17.12.2003 року, укладеної між позивачем та відповідачем, визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цією Угодою сторони несуть відповідальність згідно із законодавством. У випадку ухилення Одержувача кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним одержувач кредиту сплачує Університету пеню у розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповернутої в строк суми.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

При цьому, суд зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, ДВНЗ «Національний гірничий Університет» 19.09.2012 року звернувся до суду за захистом своїх порушених прав і рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2012 року позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» заборгованості за угодою про надання кредиту № 36/ЛК ММФ-03 від 17.12.2003 року в сумі 7260,94 грн. було задоволено, а також стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 214,60 грн.

Крім того, рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2012 року позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» заборгованості за угодою про надання кредиту № 36/ЛК ММФ-03 від 17.12.2003 року в сумі 2358,80 грн. було задоволено, а також стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1218,00 грн.

Вказані рішення суду набрали законної сили і не скасовані у передбачений законом спосіб.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Таким чином, всі доводи позову зводяться до власного розуміння діючого законодавства, спроби повторного стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на тій підставі, що ОСОБА_1 в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не погасив, а раніше ухвалені рішення суду, що набрали законної сили, він не виконує, в результаті зазначений позов не спрямований на реальний захист прав та законних інтересів позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позову Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за угодою про надання кредиту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 611, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 211, 247, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

1. Відмовити Національному технічному університету «Дніпровська політехніка» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за угодою про надання кредиту № 36/ЛК ММФ-03 від 17.12.2003 року.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк