КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 367/4390/16 Головуючий у суді першої інстанції - Карабаза Н.Ф. Номер провадження № 22-ц/824/6324/2021 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , та знаходиться на 7 поверсі. Відповідачка по справі ОСОБА_1 мешкає в тому ж будинку в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві приватної власності та яка знаходиться на 8 поверсі над квартирою позивача.

Вказував, що протягом останніх шести місяців ОСОБА_1 постійно заливала його квартиру, та сторони мирно вирішували проблеми.

Так, 10 квітня 2016 року відповідачка знову залила його квартиру та на цей раз об`єми залиття були масштабними, а відповідачка категорично відмовилась від мирного врегулювання.

Позивач зазначав, що в його квартирі були залиті коридор, житлова кімната площею 16,4 кв.м., житлова кімната площею 11,4 кв.м., кухня, санвузол та шафа-купе. Вказані приміщення потребують капітального ремонту, що передбачено дефектним актом, висновком про вартість відновлювального ремонту квартири, що складає 52 849 грн.

Оскільки відповідачка відмовилась від мирного врегулювання, позивач був змушений звернутись за захистом до суду та просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 52 849 грн, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 52 849 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 529 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Так, апелянт вказує, що дійсно, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . Та разом з тим 17 жовтня 2015 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір оренди вказаної квартири строком на один рік.

Відповідно до п. 1.1.7 вказаного договору стан квартири, що орендується добрий.

В подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що 10 квітня 2016 року в її квартирі сталась аварія, а саме внаслідок виходу з ладу з`єднання метало пластикової труби водопостачання на бойлері відбулось залиття її квартири та квартири позивача. В порушення пункту 8.1 договору оренди квартири, орендар ОСОБА_4 , на якого на думку апелянта було покладено обов`язок щодо належного утримання квартири, не повідомив в одноденний строк про аварію.

Про те, що відбулось ОСОБА_1 стало відомо від дружини позивача. А тому ОСОБА_1 не була присутня під час складання акту від 11 квітня 2016 року та акту від 12 квітня 2016 року.

Апелянт наголошує, що шкода завдана фізичній особі має відшкодовуватись особою, що такої шкоди завдала, а ОСОБА_1 станом на день аварії у вказаній квартирі не проживала, шкоди квартирі ОСОБА_3 не завдавала.

Враховуючи таку позицію, апелянт вказує, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі, а тому позовні вимоги до неї є безпідставними та не підлягали задоволенню.

Разом з тим, апелянт звертає увагу, що висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири позивача після її залиття від 04 травня 2016 року викликає сумніви у достовірності, адже експерт керувався лише актами та фотокартками, які були надані замовником, й експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність, висновок проведено в позасудовому порядку, без участі відповідача. Вважає такий висновок неналежним доказом, що унеможливлювало його прийняття судом та врахування під час винесення оскаржуваного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 мотивував своє рішення тим, що відповідальність за заподіяну шкоду покладається на відповідачку, як власницю квартири АДРЕСА_3 . Вказано, що той факт, що станом на 10 квітня 2016 року в квартирі АДРЕСА_3 проживав за договором оренди від 17 жовтня 2015 року ОСОБА_4 правового значення у даній справі не має, оскільки відповідальність за збитки, які виникли внаслідок неналежного вставлення відповідачки до внутрішньо квартирної розводки на бойлері в належній їй на праві власності квартирі, несе власник житлового приміщення.

Також вказано, що із встановлених обставин та наданих доказів, а також враховуючи що відповідач, як власниця квартири, не довела відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідачі обов`язку по відшкодування завданих збитків позивачу залиттям квартири.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 липня 2008 року ОСОБА_3 належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.4, т.1).

Також встановлено, що 11 квітня 2016 року комісією КП «УЖКГ «Ірпінь» був складений Акт про залиття, відповідно до якого 10 квітня 2016 року в будинку АДРЕСА_4 трапилось залиття: ванна кімната - залита стеля, кухня - мокра стеля, коридор - мокра стеля, на стінах відвалилась штукатурка, меблі, кімната (9 кв.м.) - залита підлога, паркетна дошка, стеля, кімната 16 кв.м. - мокра стеля, шпалери, деформована дверна коробка, залита підлога. Причиною залиття є: вийшло з ладу з`єднання метало-пластикової труби холодного водопостачання на бойлері (внутрішньоквартирна розводка в кв. АДРЕСА_2 ), висновки і рекомендації комісії: замінити метало-пластикову трубу, з актом ознайомлені: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с.28, т.1).

Згідно висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_5 , складеного ТОВ «Агентство Експертної Оцінки», яке діє на підставі Статуту та Сертифікату ФДМ України суб`єкта оціночної діяльності №16435/14 від 14 травня 2014 року, вартість проведення відновлювального ремонту становить 52 849 грн (а.с.6-26, т.1).

В матеріалах справи також міститься копія договору оренди квартири від 17 жовтня 2015 року, укладеного між ОСОБА_4 (орендар) та ОСОБА_1 (орендодавець), відповідно до якого ОСОБА_4 орендував квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 . Відповідно до п.4.1. вказаного договору строк орендного користування квартирою, що орендується та майном складає 1 рік з моменту прийняття квартири, що орендується, за актом прийому-передачі (а.с.136-138, т.1).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 березня 2019 року ОСОБА_4 було залучено в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору (а.с.194-195, т.1).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 серпня 2006 року №45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Так, матеріалами справи було підтверджено, що ОСОБА_3 було завдано шкоди шляхом залиття квартири, яка належить йому на праві приватної власності, що відбулося у зв`язку із тим, що вийшло з ладу з`єднання метало-пластикової труби холодного водопостачання на бойлері (внутрішньоквартирна розводка в кв. АДРЕСА_2 ), який знаходить в квартирі, за адресою АДРЕСА_6 та належить відповідачці по справі ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що вказане залиття сталося не з її вини й відповідальність має нести ОСОБА_4 , який орендував її квартиру на час аварії, тобто станом на 10 квітня 2016 року, то апеляційний суд їх сприймає критично з огляду на наступне.

Так, договором оренди квартири від 17 жовтня 2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 передбачено, що орендар бере на себе обов`язки, зокрема, усувати наслідки аварій, які сталися в квартирі, що орендується, в найкоротший строк шляхом фінансування вартості втраченого майна та робіт по відновленню початкового жилого стану квартири; у строк 1 день повідомити орендодавця про аварію, чи інші пошкодження квартири та майна.

З аналізу вказаних положень укладеного договору оренди квартири вбачається, що орендар зобов`язаний відшкодовувати шкоду, яка була спричинена аварією, лише орендодавцю й вказаним договором не передбачено положень, які свідчать про те, що орендар зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану третім особам внаслідок можливих аварій.

Відповідно до положень статті 780 ЦК України шкода, завдана третім особам у зв`язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах. Шкода, завдана у зв`язку з користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати.

Матеріалами справи підтверджено, що причиною аварії є те, що вийшло з ладу з`єднання метало-пластикової труби холодного водопостачання на бойлері (внутрішньоквартирна розводка в кв. АДРЕСА_2 ), який знаходиться в квартирі відповідачки, що підтверджується Актом про залиття від 11 квітня 2016 року.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що при здачі квартири в оренду ОСОБА_4 металопластикові труби холодного водопостачання на бойлері, який знаходиться в квартирі ОСОБА_1 , були в справному стані й не містили жодних недоліків.

Крім того, враховуючи презумпцію вини, а також той факт, що ОСОБА_1 не спростувала той факт, що труби вийшли з ладу не з її вини, апеляційний суд доходить висновку про правомірність покладення обов`язку по відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_3 , саме на неї.

Матеріали справи також не містять доказів того, що саме внаслідок умисних дій ОСОБА_4 металопластикові труби холодного водопостачання на бойлері, який знаходиться в квартирі ОСОБА_1 , вийшли з ладу.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині наявності сумнівів у достовірності висновку, наданого позивачем щодо вартості відновлювального ремонту, то апеляційний суд враховує наступне.

Судом встановлено, що з висновку про вартість відновлювального ремонту квартири після її залиття вбачається, що він виготовлений та підписаний оцінювачем ОСОБА_6 та директором ТОВ «Агентство Експертної Оцінки» Полєтаєвим О.В.

Оцінювач ОСОБА_6 має кваліфікацію за напрямом оцінки майна: «Оцінка об`єктів у матеріальній формі», а отже, має право надавати відповідні висновки та складати звіти.

Кваліфікація оцінювача підтверджена доданими до висновку документами: кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача МФ№5045 від 19 травня 2007 року, посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача МФ№5111-ПК від 24 січня 2015 року, виданого Фондом державного майна України, свідоцтвом про реєстрацію Державному реєстрі оцінювачів від 30 липня 2007 року за №5731.

Крім того, ТОВ «Агентство Експертної Оцінки» має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, яке видане Фондом Державного майна України за №16435/14 від 14 травня 2014 року.

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2019 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_7 про призначення експертизи, на вирішення якої було поставлено питання визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику квартири АДРЕСА_7 (а.с.194-195, т.1).

Однак, вказана експертиза проведена не була, оскільки відповідач по справі ОСОБА_1 не здійснила її оплату, що підтверджується листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10 лютого 2020 року №32969/19-43 (а.с.228, т.1).

Апеляційний суд критично оцінює посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі №750/10171/16, оскільки у вказаних правовідносинах було встановлено, що труби та сантехнічне обладнання знаходилось у задовільному стані й було передано в обслуговування підприємству, в той час як в справі, де ОСОБА_1 виступає відповідачем, не було встановлено того, що ОСОБА_1 передала в оренду квартиру, в якій були справні метало-пластикової труби холодного водопостачання на бойлері.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції та не можуть свідчити про його не законність чи необґрунтованість.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що повинна бути залишена без задоволення.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв