Провадження №2/932/3729/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2019 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 23687, яким стягнуто з неї - ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору кредиту №2081 від 14 квітня 2008 року за період з 28.02.2016 року по 28.02.2017 року, яка складається з: заборгованості за кредитом 70 919,45 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом 91 433,51 доларів США; сума частини боргу становить 162 352,96 доларів США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Про наявність цього виконавчого напису їй стало відомо із постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження ВП № 59929114 від 02.09.2019 року. Вчинення приватним нотаріусом Чуловським В.А. виконавчого напису порушує її права, оскільки вимоги про погашення заборгованості від ПАТ «Укрсоцбанк» вона не отримувала, сума заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, не відповідає дійсності, вона відсутня, у нотаріуса були відсутні документи, які б підтверджували безспірність заборгованості.

Також, позивач зазначає, що 14.04.2008 року між нею - ОСОБА_3 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Жовтневого відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк») був підписаний Договір кредиту № 2081, згідно якого Банк надає ОСОБА_3 у користування грошові кошти у сумі 74 000,00 дол. США (п. 1.1 Договору). Враховуючи, що фактично грошові кошти їй не видавались, вона - лише «формальний» позичальник, тому у серпні 2009 року вона звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про визнання договору недійсним. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2012 року по цивільній справі № 2-2861/2011, яке набрало законної сили 13.02.2012 року, визнано, зокрема, договір кредиту №2081 від 14.04.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Жовтневого відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», недійсним у частині зазначеного у договорі позичальника ОСОБА_4 .

Позивач вказує на те, що заборгованість, щодо якої вчинено виконавчий напис, не є безспірною за таких обставин - відсутності заборгованості перед Банком, у приватного нотаріуса Чуловського В.А. були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості ОСОБА_3 перед Банком, а також суми відсотків за користування кредитом, зазначені у виконавчому написі, є безспірними, а розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача та не підтверджує наявність правових підстав для стягнення відповідних сум та не є доказом безспірності розміру грошових вимог до позивача.

Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований в реєстрі за №23687, про стягнення з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заборгованості, що виникла по Договору кредиту №2081 від 14 квітня 2008 року за період з 28.02.2016 року по 28.02.2017 року, яка складається з: заборгованості за кредитом 70 919,45 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом 91 433,51 доларів США; сума частини боргу становить 162 352,96 доларів США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 17.10.2019 року зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2019 року заяву позивача про забезпечення позову було задоволено частково, а саме зупинено стягнення з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», грошових сум на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 27.10.2017р. № 23687 по виконавчому провадженню ВП № 59929114, що перебуває на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 20.02.2020 року за № 82 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2020 року справу передано для розгляду судді ОСОБА_6 .

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_6 у відставку, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 06.10.2020 року за № 369 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2020 року справу передано 09.10.2020 року для розгляду судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2020 року дану справу прийнято до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Від відповідача, яким отримана ухвала про відкриття провадження у справі та прийняття справи до провадження, відзив на позовну заяву суду не надано, третьою особою пояснення щодо позову суду не надавалось.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновків про наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 14.04.2008 року між ОСОБА_4 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Жовтневого відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк») був підписаний Договір кредиту №2081, згідно якого Банк надає ОСОБА_3 у користування грошові кошти у сумі 74 000,00 доларів США.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 07.09.2019 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 в зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

ОСОБА_3 у серпні 2009 року звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про визнання договору кредиту № 2081 від 14.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Жовтневого відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2012 року, ухваленим у цивільній справі № 2-2861/2011, яке набрало законної сили 13.02.2012 року, визнано, зокрема, договір кредиту № 2081 від 14.04.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Жовтневого відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», недійсним у частині зазначеного у договорі позичальника - ОСОБА_4 .

27.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №23687, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору кредиту №2081 від 14 квітня 2008 року за період з 28.02.2016 року по 28.02.2017 року, яка складається з: заборгованості за кредитом 70 919,45 дол. США; заборгованості за відсотками за користування кредитом 91 433,51 дол. США; сума частини боргу становить 162 352,96 дол. США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 02.09.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №59929114 за вищевказаним виконавчим написом, вчиненим 27.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Судом встановлено, що з боку приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. не надано доказів отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання не менше ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису.

Крім того, встановлено, що на день вчинення нотаріусом виконавчого напису № 23687 від 27.10.2017 року про стягнення заборгованості по договору кредиту №2081 від 14 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Жовтневого відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2012 року по справі № 2-2861/2011 визнано недійсним вищезазначений договір кредиту № 2081 від 14.04.2008 року в частині зазначеного у договорі позичальника - ОСОБА_4 .

Таким чином, нотаріусом при вчинені виконавчого напису не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості за вказаним кредитним договором, а також нотаріус не переконався щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис, що вчинений 27.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований в реєстрі за №23687, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача суду не надано.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що вчинений 27.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за №23687, про стягнення з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», код за , заборгованості, що виникла за Договором кредиту №2081 від 14 квітня 2008 року за період з 28.02.2016р. по 28.02.2017р., яка складається з: заборгованості за кредитом 70 919,45 дол. США; заборгованості за відсотками за користування кредитом 91 433,51 дол. США; сума частини боргу становить 162 352,96 дол. США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», код за , на користь ОСОБА_1 , НОМЕР_3 , понесені витрати по справі сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева