г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1333/21
Номер провадження 2/213/1141/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Алексєєва О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Бабейкіної Н.О., Довгої А.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, треті особи: Товарна біржа «Українська Товарна Біржа», Товарна біржа «Українська товарна біржа» Південно-Східне регіональне управління, про встановлення факту родинних відносин, визнання договору дійсним та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 28 листопада 2002 року між нею та її мамою ОСОБА_3 був укладений договір міни нерухомого майна. Внаслідок Договору міни вона стала власником квартири АДРЕСА_1 , а мама ОСОБА_3 стала власником квартири АДРЕСА_2 . Вказаний договір був посвідчений 28 листопада 2002 року на Український товарній біржі, Південно - Східне регіональне управляння та зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 17ПВШ, сторінка 28, запис 9480.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 та вона за життя заповіт не складала.

Після смерті матері вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, інші спадкоємці першої черги відсутні, оскільки на час смерті вона в шлюбі не перебувала, а інших дітей, окрім неї не мала.

Оскільки, вона не була зареєстрована з матір`ю на час її смерті, то у встановлений законом 6-ти місячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була відкрита спадкова справа.

Проте, нотаріус відмовилася видати свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи тим, що не встановлений факт родинних стосунків між нею та матір`ю, а також відсутні правовстановлюючи документи, які відповідають вимогам закону.

Вказує, що умови по договору міни від 28 листопада 2002 року між нею та матір`ю були повністю виконані, договір фактично відбувся, сторони всі свої зобов`язання виконали, нерухоме майно на час укладання угоди було належним чином зареєстроване, істотні умови договору сторонами виконані, але його нотаріальне посвідчення не відбулось, оскільки сторонам не роз`яснили обов`язковість такого посвідчення. Нотаріальне посвідчення спірної угоди на цей час не можливе, так як мати померла.

Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є рідною донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати договір міни від 28 листопада 2002 року укладений між ОСОБА_3 з однієї сторони та нею дійсним, а також визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, підтвердили всі обставини, які викладені в позові, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву не надав.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце рогляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року відкрито провадження у цій справі.

Ухвалою суду від 21 травня 2021 року витребувано докази.

Ухвалою суду від 14 липня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті, а також задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.

Вислухав позивача, її представника, дослідив письмові матеріали справи, вислухав покази свідків, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до копії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера позивач є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8,30-31).

28 листопада 2002 року на Український товарній біржі, Південно - Східне регіональне управління було укладено договір обміну нерухомості, відповідно до якого ОСОБА_4 стала власником квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 стала власником квартири

АДРЕСА_2 та вказаний договір зареєстрований на Товарній біржі "Українська" а №138181 від 28 листопада 2002 року та в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 17ПВШ, сторінка 28, запис 9480, що підтверджується копією такого договору, технічним паспортом та реєстраційним посвідченням (а.с.10-12, 34-36).

Відповідно до копії паспорту померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 остання народилась в селі Спаське Саракташського району Оренбурської області (а.с.14-15).

Згідно з свідоцтвом про шлюб, 22 липня 1958 року ОСОБА_3 внаслідок укладення шлюбу змінила прізвище на мовою оригіналу " ОСОБА_5 " (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась позивач та матір`ю у свідоцтві про народження вказана мовою оригіналу " ОСОБА_6 ", що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.17).

Згідно з свідоцтвом про шлюб, 18 квітня 1970 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_7 (а.с.18).

Згідно з свідоцтвом про шлюб, 25 вересня 1987 року позивач внаслідок укладення шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_8 " (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13, 32).

Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Саяпіної І.Г. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки не встановлено факту родинних відносин та наданий правовстановлюючий документ не відмовідає вимогам законодавства, що підтверджується відповідною постановою (а.с.28, 33).

Із копії спадкової справи померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 слідує, що із заявою про приняття спадщини зверталась лише ОСОБА_1 . Спадкова справа зареєстрована у Спадковому реєстрі 22 грудня 2020 року, №66986499, свідоцтво про право на спадщину не видано (а.с.69-78).

Згідно з висновком оцінювача, ринкова вартість квартири

АДРЕСА_2 станом на 14 квітня 2021 року складає 96 480,00 грн (а. с. 29).

Так, свідок ОСОБА_9 суду показала, що є сусідкою позивача та підтвердила той факт, що позивач є дочкою померлої ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_10 суду надав покази, відповідно до яких, він є сином позивачки та померла ОСОБА_3 його рідна бабуся зі сторони матері, з якою він спілкувався з дитинства.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини щодо належного оформлення договору обміну нерухомості, а також щодо підстав набуття права власності в порядку спадкування.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

При цьому, суд враховує, що наданими заявником доказами підтверджено, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо підтвердження факту родинних стосунків між заявником та померлою матір`ю неможливо.

Встановлення даного факту родинних відносин має для заявника юридичне значення.

Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку, що факт родинних відносин між заявницею та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджений письмовими доказами та показами свідків. За таких обставин заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері через те, що правовстановлюючий документ - договір обміну квартири не був нотаріально посвідчений.

Суд вважає, що оскільки спірні правовідносини щодо набуття квартири у власність виникли у 2002 році, відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Статтею 153 ЦК УРСР 1963 року визначено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Приписами ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Згідно з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі ст. 241 ЦК УРСР 1963 року за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше.

Ст. 242 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Із договору обміну нерухомості від 28 листопада 2002 року видно, що сторонами по договору угоди досягнуто та в подальшому ОСОБА_3 зареєструвала придбану квартиру на своє ім`я в КП ДОР «Криворізьке БТІ». Біржове оформлення договору обміну нерухомості не суперечило діючому на час укладання спірного договору законодавству. Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладанні договору між сторонами досягнуто згоди по всім істотним його умовам, які сторони повністю виконали, і до них перейшло право власності на квартири.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. На цей час правочини щодо купівлі-продажу нерухомості підлягають державній реєстрації. Незважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги стосовно визнання договору обміну квартир дійсним підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів щодо відчуження нерухомості, введені лише з набранням чинності ЦК України 2003 року, тобто з 01 січня 2004 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди (29 листопада 2001 року) норми щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як видно з матеріалів справи, вимоги щодо реєстрації нерухомого майна ОСОБА_3 були виконані.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вважаючи на те, що угода обміну нерухомості від 28 листопада 2002 року фактично відбулася, сторони всі свої зобов`язання за договором виконали, нерухоме майно після укладання договору було належним чином зареєстроване, а нотаріальне посвідчення спірного договору обміну не можливо, в зв`язку з відсутністю однієї із сторін (смертю ОСОБА_3 ), суд вважає за можливе поновити позивачу строк звернення до суду з позовом про визнання договору дійсним, як пропущений з поважних причин та визнати вищезазначений договір дійсним.

Що стосується вимог позивача щодо визнання права власності в порядку спадкування суд зазначає таке.

Судом встановлено, що спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини у передбачений законодавством строк.

Згідно приписів ст.ст. 1296, 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через неналежний правовстановлюючий документ на спадкову квартиру та непідтвердження факту родинних відносин.

В пункті 11 листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року №19-3767/0/8-08 зазначено, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» видається нотаріусом.

Відповідно до ст. ст. 66, 67 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину, видача якого провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

З урахуванням викладених норм ЦК України та листа ВССУ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», слід прийти до висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлючого документа на спадкове майно.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Всупереч наведеному позивач не довела, що у неї існують перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно в позасудовому (нотаріальному) порядку після надання нотаріусу усіх необхідних документів, зокрема рішення суду про визнання угоди дійсною та встановлення факту родинних відносин.

Таким чином, в позивача наявні достатні підстави для звернення до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, її права наразі ніким не порушені, тому не підлягають захисту у судовому порядку, внаслідок чого, позов в цій частині є передчасним та задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищенаведеного, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - в частині визнання угоди дійсною та встановленню факту родинних відносин, в задоволенні позовних вимог стосовно визнання права власності в порядку спадкування необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 47, 153, 227, 241, 242 ЦК України 1963 року, ст. ст. 3, 16, 204, 206, 220, 267, 316, 328, 1216-1218, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України 2003 року, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, треті особи: Товарна біржа «Українська Товарна Біржа», Товарна біржа «Українська товарна біржа» Південно-Східне регіональне управління про встановлення факту родинних відносин, визнання договору дійсним та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поновити позивачу строк звернення до суду з позовом про визнання договору дійсним.

Визнати договір міни нерухомого майна, а саме квартири

АДРЕСА_2 загальною площею 40,2 кв.м., житловою площею 26,1 кв.м., від 28 листопада 2002 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на Товарній біржі «Українська товарна біржа» Південно-Східне регіональне управління товарної біржі «Українська Товарна Біржа», реєстраційний номер 138181, зареєстрований 02 грудня 2002 року в КП ДОР "Криворізьке БТІ" в реєсстровій книзі 17 ПВШ сторінка 28, запис 9450 - дійсним.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Територіальна громада м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, вул. Молодіжна, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, .

Третя особа: Товарна біржа «Українська Товарна Біржа», вул. Академіка Туполева, 17, м. Київ, код 31403407.

Третя особа: Товарна біржа «Українська товарна біржа» Південно-Східне регіональне управління, вул. Комсомольська, буд.30, кімн.201, м. Запоріжжя, код 24514270.

Дата складення повного тексту судового рішення - 19 серпня 2021 року.

Суддя О.В. Алексєєв