КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8471/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до народного депутата коменданта Євромайдану Парубія Андрія Володимировича, голови депутатської фракції політичної партії ВО «Батьківщина», лідера партії Тимошенко Юлія Володимирівна про визнання дій незаконними,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Остапчук Т.В.,-

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Просила: визнати дії народного депутата України, коменданта Євромайдану Парубія Андрія Володимировича по керівництву наметовим містечком на Майдані Незалежності у 2014 році стосовно дозволу використовувати палаючі шини та вогнепальну зброю, незаконними; визнати дії голови депутатської фракції політичної партії ВО «Батьківщина», лідера партії Тимошенко Юлії Володимирівни стосовно вимоги усунути від влади Президента України Віктора Януковича в неконституційний спосіб, незаконними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами порушено положення Конституції України.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та вирішити питання відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що не встановлено порушень особистих немайнових прав позивача, які б підлягали захисту.

Повністю з мотивами суду погодитись не можна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що вона як громадянка України заінтересована, щоб посадові особи не порушували Конституцію України і керувалися загальновизнаними нормами моралі. ОСОБА_1 вказала, що відповідачі, під час подій на Майдані у 2014 році, порушили її цивільне право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції послався на норми матеріального права, які регулюють способи захисту права. При цьому, будь-яких висновків з цього приводу не зробив: чи правильно позивачем обрано спосіб порушеного права, чи ні.

Натомість залишились не з`ясованими судом: характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний нею спосіб.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначила, що внаслідок Революції Гідності були порушені її конституційні права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, відповідачами вчинялися дії, які загрожували життю і здоров`ю людей.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Разом з тим позивач, пред`являючи даний позов, не обґрунтувала та не надала будь-яких доказів, що саме відповідачами були порушені її права; не довела наявність причинного зв`язку між її цивільним правом та діями відповідачів; не підтвердила протиправність дій відповідачів.

Зважаючи на це, позовні вимоги не можна визнати такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки суд першої інстанції також дійшов до таких висновків, проте виходив з інших мотивів, колегія суддів вважає, що рішення суду слід змінити, з викладенням мотивувальної його частини в редакції цієї постанови.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

В.І. Олійник