Справа № 340/725/18
Провадження № 22-ц/4808/15/21
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Єлісевич О.В.,

з участю представника апелянта Зеленської сільської ради адвоката Манченко О.В. та представника позивача ОСОБА_1 адвоката Семківа М.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру Івано-Франківської області, Верховинська селищна рада про скасування реєстрації права власності та права постійного користування земельною ділянкою в державному реєстрі прав, за апеляційною скаргою представника Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Бучинським А.Б. 12 березня 2020 року в селищі Верховина Івано-Франківської області, повний текст якого складено 23 березня 2020 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 поданий позов до Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру Івано-Франківської області, Верховинська селищна рада про скасування реєстрації права власності та права постійного користування земельною ділянкою в державному реєстрі прав.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що після смерті чоловіка ОСОБА_2 вона як дружина, яка постійно проживала з ним, прийняла спадщину, зокрема і земельні ділянки, загальною площею 0,5836 га, які належали покійному на підставі Державного акту серії І-ІФ №028135 від 21.02.2000. Набути право власності на земельні ділянки шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину не виявилося можливим, оскільки державний акт старого взірця. При виготовленні технічної документації на земельні ділянки згідно даного державного акту, двом земельним ділянкам, а саме площею 0,25 га та 0,1823 га присвоєно кадастрові номери. Щодо земельної ділянки, яка позначена на державному акті під №2 площею 0,1194 га, державним реєстратором було відмовлено у здійсненні її державної реєстрації, оскільки встановлено, що на її площу частково накладається, а саме перетин становить 9,1296 %, земельна ділянка, яка перебуває у власності Зеленської сільської ради та на праві постійного користування територіальної громади Зеленської сільської ради з кадастровим номером :01:002:0149, площею 0,15 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування будівель закладів культурно-просвітницького обслуговування. Зазначає, що земельною ділянкою площею 0,1194 га її чоловік та вона користувалися починаючи з 1993 року і по день подання позову, в тих самих межах, які існують. Будь-які рішення про вилучення частини спірної земельної ділянки не приймалися. Вважає, що в такий спосіб порушено її право на набуття у встановленому законом порядку права власності на належну їй земельну ділянку.

З урахуванням ухвали Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2020 року про залишення без розгляду частини позовних вимог (а.с.234, том 1), остаточні вимоги стосуються скасування державної реєстрації права власності Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області та права постійного користування територіальної громади Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування будівель закладів культурно-просвітницького обслуговування в с Зелене Верховинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :01:002:0149, яку зареєстровано Верховинською селищною радою в державному реєстрі прав 20.12.2017, номер запису про право: 24164993 та 24165094; понесені судові витрати просить покласти на відповідача (а.с.2-6, том 1).

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2020 року позов задоволено. Скасовано державну реєстрацію права власності Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, номер запису про право 24164993, тип речового права: право постійного користування земельною ділянкою Територіальною громадою Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, номер запису про право 24165094, вчинену Верховинською селищною радою в державному реєстрі прав 20.12.2017, на земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель закладів культурно-просвітницького обслуговування, кадастровий номер :01:002:0149, що розташована за адресою: с Зелене, присілок Завій, Верховинського району, Івано-Франківської області. Стягнуто із Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 частково понесені нею у справі судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень та витрати, пов`язані із проведенням експертиз в сумі 11555 гривень 41 копійку, а всього в сумі 15260 гривень 21 копійку (а.с.76-80, том 2).

Не погодившись з рішенням суду, представник Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість.

Зазначив, що судом не з`ясовано у повній мірі, які саме права, на підставі чого та коли виникли у ОСОБА_1 на земельні ділянки, зазначені у Державному акті серії І-ІФ №028135 від 21.02.2000 року, оскільки він видавався ОСОБА_2 на підставі рішення Зеленської сільської ради від 15.12.1993 року, але містить виправлення, що не допускається згідно чинної на той час Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю. Також вказаний державний акт виданий на підставі рішення Зеленської сільської ради від 15.12.1993 року, однак це рішення містить лише відомості про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,4645 га. Щодо передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1194 га, то таких рішень не існує і, відповідно, Зеленська сільська рада не передавала йому цю земельну ділянку у приватну власність. Відсутність рішення, на підставі якого виданий державний акт, свідчить про незаконність видачі такого.

Також зазначив, що у державному акті чітко видно виправлення імені власника земельної ділянки із « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 », не зрозуміло також, ким були зроблені ці виправлення. У графі «Кількісна характеристика земель, переданих у власність» чітко видно, що дописи про земельну ділянку площею 0,1194 га та загальну площу зроблено іншим почерком, а відповідно і іншою особою, так як і в плані зовнішніх меж земельних ділянок манера нанесення контурів земельних ділянок площею 0,4645 га та 0,1194 га значно відрізняються. У графі «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки» відсутній номер та дата рішення, яким ОСОБА_2 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1194 га. Існування в цій графі саме такого роду дописів свідчить про те, що у державний акт серії І-ІФ №028135 від 21.02.2000 року вносились зміни, які не мають юридичних підстав.

На думку апелянта, є розбіжності між архівним державним актом та тим, що надав позивач, а саме - відсутність відбитку печатки на архівній копії державного акту у графі, де виправлено ім`я власника земельної ділянки.

Також судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи, що має безпосереднє відношення до предмету розгляду даної справи, оскільки саме на підставі Державного акта серії І-ІФ №028135 від 21.02.2000 року позивач намагається довести наявність свого порушеного права.

Однак, взято до уваги експертизу №880, яка проведена з порушенням вимог чинного законодавства. Судом встановлено, що на момент проведення експертного дослідження площа накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача складала 0,0105 га, а площа земельної ділянки, що перебувала у фактичному користуванні позивача - 0,1160 га, що є істотно меншою від площі, зазначеної у державному акті. Саме це є наслідком пересування позивачем огорожі вглиб своєї земельної ділянки.

Також судом не надано належної оцінки способу переходу права власності від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , оскільки законодавством України не передбачено перехід права приватної власності на земельну ділянку шляхом виправлення імені первісного власника на ім`я набувача, для цього існувала та існує відповідна процедура.

На думку апелянта невірним є висновок суду про те, що позивачем набуто у власність земельну ділянку площею 0,1194 га до моменту державної реєстрації права власності та права постійного користування відповідачем на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0149, визначення її конфігурації, площі та меж, формування кадастрового номеру і внаслідок такої реєстрації порушено право позивача на вільне володіння, користування, розпорядження майном шляхом накладення частини земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача та відповідне безпідставне зменшення площі земельної ділянки позивача. Таке твердження суду не може відповідати дійсності, оскільки судом взагалі не досліджувався державний акт серії І-ІФ №028135 від 21.02.2000 року як документ, яким підтверджується право позивача на вільне володіння, користування, розпорядження та як підстава звернення до суду.

З цих підстав просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.92-102, том 2).

Позивачка ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на те, що рішення суду є законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції. Зазначила, що на час внесення відомостей щодо державної реєстрації права власності Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, номер запису про право 24164993, межі земельної ділянки фактично не були винесені в натурі, не закріплені межовими знаками на місцевості та не погоджені з нею, як сусіднім землекористувачем. Саме недотримання вимог ст.ст. 20,116 ЗК України та ст.1,55 ЗУ «Про землеустрій» в частині визначення місцезнаходження земельної ділянки та її меж, непогодження меж земельної ділянки до винесення рішення органу місцевого самоврядування призвело до того, що під час передачі в користування земельної ділянки відповідачем були грубо порушені межі земельної ділянки сусіднього землекористувача ОСОБА_1 . За цих обставин вважає, що відновлення прав можливе шляхом скасування державної реєстрації права власності Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :01:002:0149. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.121-122, том 2).

Представником Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що рішення суду не вплине на права та обов`язки Головного управління, тому при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. (а.с.128-129, том 2).

Відзив третьою особою Верховинською селищною радою на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Вислухавши пояснення представника апелянта Зеленської сільської ради адвоката Манченко О.В. та представника позивача ОСОБА_1 адвоката Семківа М.Н., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.79-1, 83, 125, 152 ЗК України, ст. 393 ЦК України, встановивши, що позивачем набуто у власність земельну ділянку до моменту державної реєстрації права власності та права постійного користування за відповідачем на земельну ділянку, визначення її конфігурації, площі та меж, формування кадастрового номеру і внаслідок такої реєстрації порушено право позивача на вільне володіння, користування, розпорядження майном шляхом накладення частини земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача та відповідне безпідставне зменшення площі земельної ділянки позивача, що позбавляє її можливості погодити технічну документацію щодо визначення меж та розмірів на цю земельну ділянку, здійснити державну реєстрацію права власності, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Під час розгляду справи судом не в повній мірі дотримано норм процесуального права, не повно з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення спору і виконання рішення суд.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку на праві власності Зеленській сільській раді Верховинського району Івано-Франківської області, номер запису про право 24164993, та праві постійного користування земельною ділянкою, Територіальній громаді Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, номер запису про право 24165094, що вчинені Верховинською селищною радою в державному реєстрі прав 20.12.2017, належить земельна ділянка площею 0,15 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель закладів культурно-просвітницького обслуговування, кадастровий номер :01:002:0149, що розташована за адресою: с Зелене, присілок Завій, Верховинського району, Івано-Франківської області (а.с.13-14, том 1).

Із проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування територіальній громаді в особі Зеленської сільської ради для будівництва та обслуговування будівель закладів культурно-просвітницького обслуговування на території, що розташована за адресою: с Зелене, присілок Завій, Верховинського району, Івано-Франківської області, кадастровий номер :01:002:0149, а саме опису меж і погоджень встановлено, що така земельна ділянка по межі від точки Д до точки Е межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 .

Встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 , яке виправлено у спосіб закреслення та написанням «виправленому вірити» на « ОСОБА_1 », видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ІФ №028135 від 21.02.2000 року (а.с.7, том 1).

Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серія І-ІФ №028135, виданого Зеленською сільською радою народних депутатів 21.02.2000р., який містить виправлення засвідчені печаткою Зеленської сільської ради, ОСОБА_1 належить на праві власності дві земельні ділянки площею 0,4645 га та 0,1194 га в с. Зелене, Верховинського району, Івано-Франківської області. При цьому, державний акт містить запис про передання у приватну власність земельної ділянки площею 0,4645 га для обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення Зеленської сільської ради від 15.12.1993 №19. Щодо іншої земельної ділянки, площею 0,1194 га, міститься запис, затверджений печаткою Зеленської сільської ради та підписом посадової особи, про її надання на підставі рішення сесії сільської ради без номеру та дати. В судовому засіданні оглянуто долучений позивачем його оригінал, а також витребувану архівну копію із Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, які містять ідентичні записи про перебування у власності саме позивача земельної ділянки площею 0,1194 га (а.с.7, 120, 121, том 1).

На підставі вказаного правовстановлюючого документа, позивачем ОСОБА_1 у 2018 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,4645 га в натурі (на місцевості) та в подальшому здійснено державну реєстрацію земельних ділянок площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:002:0158, а також земельну ділянку площею 0,1823 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0159, в с Зелене, Верховинського району, Івано-Франківської області (а.с.17-22, том 1).

Щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, площею 0,1194 га, позивачу відмовлено рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-018 від 02.05.2018 з підстав знаходження в межах цієї земельної ділянки іншої земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0149, площа накладення якої становить 9,1296% (а.с.11, 12, том 1).

Підставою прийняття такого рішення був висновок щодо перевірки електронного документа (а.с.12, том 1), яким встановлено площу співпадіння земельних ділянок 9,1296%.

Згідно з викопіюванням з кадастрової карти в с.Зелене ОСОБА_1 , наданого начальником Відділу у Верховинському районі Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області (а.с.182, том 1) та кадастрового плану (а.с.183, том 1), перетин земельної ділянки ОСОБА_1 з ділянкою території будинку культури з кадастровим номером :01:002:0149 складає 0,0105 га в одному документі, та 0,0106 га в іншому.

Крім цього, згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи №880 (а.с.196-205, том 1), додатку до висновку: складеного ситуаційного плану взаємного розташування земельної ділянки ОСОБА_1 та земельної ділянки, яка зареєстрована за Зеленською сільською радою, встановлено факт накладання площею 0,0105 га земельної ділянки, яка знаходиться в постійному користуванні Зеленської сільської ради (з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель закладів культурно-просвітницького обслуговування, площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:002:0149) та земельної ділянки ОСОБА_1 , якою вона фактично користується.

Як встановлено із державного акта, ситуаційного плану до висновку експертизи (а.с.204, том 1), а також кадастрового плану, акта визначення та погодження меж земельної ділянки, здобутих в ході виготовлення позивачем технічної документації (а.с.15,16, том 1), конфігурація, розміри земельної ділянки не відповідають зазначеним у державному акті про право власності на земельну ділянку. Крім цього, площа земельної ділянки є меншою, ніж зазначена в акті.

В той же час, із перерахованих вище документів встановлено, що вказана земельна ділянка з однієї сторони має ширшу межу, якою прилягає до земель сільської ради, на яких розташований будинок культури (клуб).

Із технічної документації щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0149 встановлено, що погоджуючи межі своєї земельної ділянки, Зеленська сільська рада зазначала суміжним землекористувачем по межі від Д до Е саме ОСОБА_1 .

Згідно ситуаційного плану до висновку судової земельно-технічної експертизи (а.с.204, том 1), площа накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача складала 0,0105 га, а площа земельної ділянки, що перебувала у фактичному користуванні позивача - 0,1160 га, що є істотно менша від площі, зазначеної у державному акті.

В матеріалах справи наявне рішення Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області №5/1 від 27.02.2020, яким затверджено винесення меж в натурі земельної ділянки (на місцевості) за кадастровим номером :01:002:0149, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , в межах с. Зелене, Верховинського району Івано-Франківської області, площею 0,1500 га, знаходиться у користуванні Територіальної громади для будівництва та обслуговування будівель закладів культурно-просвітницького обслуговування, акт встановлення меж в натурі (на місцевості) від 27.02.2020 та акт обстеження земельної ділянки (місцевості) (а.с.53-55, том 2).

Згідно висновку експерта за результатами проведення призначеної апеляційним судом комплексної судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документа експертом Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 28 травня 2021 року № КСЕ-19/109-21/3014 (а.с.221-239, том 2) та в процесі допиту експерта встановлено, що у державному акті на право приватної власності на землю серії І-ІФ №028135 від 21.02.2000 року:

- в графі «(прізвище, ім`я, по батькові») є виправлення шляхом закреслення рукописних записів: « ОСОБА_2 ». Вище є рукописні записи « ОСОБА_1 », справа - «Виправленому вірити:»;

- в графі «Цей державний акт складено у двох примірниках, з яких перший видано громадянину (прізвище), другий збе- » є виправлення шляхом закреслення рукописних записів «і.Д.». Справа є рукописні записи - «Є.і.В.».

Рукописні записи: «48.06 31.78 20.66 11.85 28.18» та геометрична фігура (№2) в графі «План зовнішніх меж земельної ділянки» схема №2 на другій сторінці державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №028135 від 21.02.2000 року виконані шляхом дописування (домальовування).

Інших ознак, які б свідчили про підчистку, травлення не виявлено.

Державний акт заповнювався не однією особою.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ЗК України 1990 року (в редакції, чинній на день видачі державного акту) розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 6 ЗК України 1990 року, громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції, зокрема безплатно для ведення садівництва.

Статтями 17, 18 ЗК України 1990 року визначався певний порядок та підстави надання громадянам у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності за рішенням органів державної влади в межах їх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 17 ЗК України 1990 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Так, передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Згідно ст.22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Статтею 23 ЗК України від 18 грудня 1990 року передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Таким чином, у Земельному Кодексі України 1990 року законодавець визначив, що право власності на земельну ділянку виникає лише після обов`язкового настання двох умов: 1) встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі і 2) одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року (Державними актами). Проте дію ст. 23 зупинено щодо власників земельних ділянок, визначених ДекретомN 15-92 від 26.12.92 року.

Таким чином, рішення міської ради про передачу у власність земельної ділянки хоча і саме по собі не є правовстановлюючим документом, але створює правову підставу для оформлення речового права на землю у встановленому законодавством порядку.

Земельний кодекс України від 18 грудня 1990 року втратив чинність з 01.01.2002 року та набрав чинності Земельний Кодекс України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III,відповідно у п. 7 Перехідних положень (Розділ X) якого за громадянами та юридичними особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше чинним законодавством, зберігалися права на ці ділянки.

Положення про посвідчення державними актами права власності та користування земельними ділянками містяться також у ЗК України від 25 жовтня 2001 року (у редакціях, чинних до прийняття товариством рішення про вилучення у позивача земельної ділянки).

Статті 140, 142, 143 ЗК України містять вичерпний перелік підстав припинення прав на земельну ділянку. Але зазначені норми Закону застосовуються у випадку, коли право набуто в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з пунктом 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За змістом частини 1 статті 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Підстави виникнення права на земельну ділянку та порядок оформлення речових прав на земельну ділянку передбачені ст.ст. 125 і 126 Земельного кодексу України.

Таким чином, аналогічно зазначені норми чинного земельного Кодексу України на час розгляду спору встановлюють нерозривний зв`язок між прийняттям рішення органом місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність громадян та видачею громадянам правовстановлюючих документів на право власності на земельні ділянки, формуванням земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номера, реєстрацією земельної ділянки у державному земельному кадастрі та відповідно у реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ІФ №028135, виданого Зеленською сільською радою народних депутатів 21.02.2000р., містить виправлення та дописування земельної ділянки площею 0,1194 га, позначеної у вигляді геометричної фігури № 2, а також не містить запису про рішення щодо передання у приватну власність земельної ділянки площею 0,1194 га, тому він не може бути прийнятий до уваги.

Таким чином, позивачем не представлено доказів, що рішення про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1194 га приймалося і на підставі цього рішення інформація про земельну ділянку внесена у державний акт, а також ця земельна ділянка була сформованою, тому позивач не довела своє право на цю земельну ділянку, що не дає підстав для визнання недійсним правовстановлюючого документа на землю, який посвідчує право територіальної громади.

При цьому не мають жодного значення ті обставини, що аналогічний з виправленнями і дописками примірник державного акта міститься в органах землеустрою та те, що він не визнавався недійсним, оскільки підстава набуття права на спірну земельну ділянку відсутня.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ІФ №028135, виданий на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дійсним.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що державний акт, виданий на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчує лише право постійного користування земельною ділянкою площею 0,4645 га.

Будь-яких рішень щодо відведення земельної ділянки площею 0,1194 га у користування чи у власність як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 в установленому порядку не приймалося.

Оскільки позивач не є власником земельної ділянки площею 0,1194 га, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про порушення її прав як власника чи користувача спірної земельної ділянки.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області задовольнити.

Рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області про скасування реєстрації права власності та права постійного користування земельною ділянкою в державному реєстрі прав відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.