Справа № 737/312/21
Проваждення № 2/737/165/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
16 серпня 2021 року смт Куликівка
Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого суддіКоренькова А.А.
секретаря судового засіданняЧередниченка С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 737/312/21
за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
простягнення заборгованості
учасники справи та представники:не з`явились
Ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 31.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, в позові наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення.
В обґрунтування клопотання зазначив, що даний доказ необхідний для підтвердження дійсності відповідної редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» яка діяла на день приєднання відповідача до відповідних умов та які додані до позовної заяви.
Дослідивши подане клопотання та матеріали справи суд приходить до висновку що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ч.1 ст.85 ЦПК України огляду за їх місцезнаходженням підлягають лише ті письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду.
Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту.
Частиною 1 ст.100 ЦПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Згідно з ч.3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом.
Позивачем не надано доказів того, що він не має можливості подати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Також не надано достатніх даних, що дають підстави припускати, що цей засіб доказування може бути втрачений, чи збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
За наведених обставин, відсутні підстави, передбачені ст. 85 ЦПК України для проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не зверталася. Відзив на позовну заяву до суду не надала.
На підставі ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
09.01.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, у якій не зазначено розміру кредитного ліміту, відсоткової ставки та тип банківської платіжної картки (а.с. 13).
У зазначеній заяві наявний пункт про те, що підписавши 09.01.2014 року заяву, відповідач приєдналася до запропонованих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умов та Правил надання банківських послуг та погодилася вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку складовими частинами договору.
Інших документів з підписом клієнта позивач не надав.
Підписаний відповідачем документ із зазначенням типу отриманої кредитної картки, розміру процентної ставки, пені та штрафів, підстав їх нарахування, строків дії кредитного договору у справі відсутній.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 09.01.2014 року з 22.04.2016 року у ОСОБА_1 виникла поточна заборгованість за наданим кредитом у розмірі 2646,40 грн., яка потім змінювалась, погашалась та періодично зростала, що дає підстави для висновку про те, що вона отримала кредитні кошти та користувалася ними (а.с. 6-10).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються в даному випадку банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У анкеті-заяві про приєднання від 09.01.2014 інформація про відсотки не міститься, як і не міститься тип кредитної картки, яку отримала відповідач. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками.
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір вказаних складових і порядок їх нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором від б/н 09.01.2014 року, Позивач посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як на невід`ємні частини даного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, які саме Умови та Правила надання банківських послуг розуміла відповідач та з якими вона ознайомилася і погодилася, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві позичальника від 09.01.2014 року домовленості сторін про сплату відсотків та їх розмір, наданий банком витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» так само, як і Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться на сайті Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку без підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.01.2014 року шляхом підписання заяви-анкети.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17), підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми відсотків.
З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.
Виходячи з положень п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме: 1795 грн. 31 коп.
Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,
1. Позовні вимоги Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
3. В іншій частині позову відмовити.
5. Заочне рішення може бути переглянуте Куликівським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
7. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
9. Повний текст рішення складений 16 серпня 2021 року.
Суддя А.А. Кореньков