УХВАЛА

06 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 185/4831/17

провадження № 61-13901ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, у період з 01 січня 2006 року по 16 грудня 2006 року.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та проведено її поділ, визнавши за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину цієї квартири, на іншу Ѕ частину - за ОСОБА_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судами справа переглядалася неодноразово.

Останньою постановою Житомирського апеляційного суду від 27 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення .

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою у період з 01 січня 2006 року по 16 грудня 2006 року.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

13 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року, яку оскаржує в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 та її поділу.

Проте, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не сплачено судовий збір.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але

не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та

не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600,00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Предметом позову у даній справі є вимога майнового характеру про визнання майна спільною сумісною власністю, його розділ та вимога немайнового характеру про встановлення факту сумісного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

У частині четвертій статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Рішення суду апеляційної інстанції оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог майнового характеру.

Ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна (пункт 2 частини першої статті 176 ЦПК України).

Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову в частині майнових вимог, оскільки неможливо встановити вартість спірного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 станом на момент звернення із позовною заявою, про визнання спільною сумісною власністю якої просить позивач.

Як наслідок, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в частині позовних вимог майнового характеру, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, експертний висновок) тасплатити його в частині майнових вимог у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням визначеної ціни позову.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду з 01 січня 2021 року має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська