Номер провадження: 22-ц/813/7266/21
Номер справи місцевого суду: 522/8173/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та представника ОСОБА_1 у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (зацікавлена особа - ОСОБА_1 ) на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Шенцевої О.П. 25 лютого 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із скаргою на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (зацікавлена особа - ОСОБА_1 ) (а.с. 1-5).

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 посилався на те, що 12 червня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ №522/8173/19, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 15 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20 серпня 2019 року було відкрито виконавче провадження №59845504. Боржник є пенсіонером по інвалідності ІІ групи, про що свідчить пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 . Боржник зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21 листопада 2016 року та знаходиться на другій групі спрощеної системи оподаткування. Відповідно до розрахунку заборгованості від 01 листопада 2020 року, складеного державним виконавцем, станом на 01 жовтня 2020 року заборгованість складала 37 676,81 грн. Розмір заборгованості обчислюється як сума 1/4 частини від доходу боржника у вигляді пенсії та 1/4 від середньої заробітної плати (оскільки боржник ФОП на спрощеній системі оподаткування).

Боржник вважав розрахунок заборгованості помилковим, а дії державного виконавця із включення до загального розміру заборгованості нарахувань 1/4 від середньої заробітної плати - неправомірними.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2021 року скаргу ОСОБА_2 було задоволено. Визнано дії державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із включення в розрахунок заборгованості по аліментам від 01 листопада 2020 року в межах виконавчого провадження №59845504, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно, за судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси №522/8173/19, заборгованості у вигляді 1/4 частки середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, - неправомірними. Зобов`язано державного виконавця вжити заходів щодо перерахунку заборгованості зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно, за судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси №522/8173/19, в межах виконавчого провадження №59845504, що перебуває на виконанні у Першому Приморському ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 187-189).

В апеляційних скаргах Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та представник ОСОБА_1 просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянтів, судом першої інстанції не враховане наступне: ОСОБА_2 не довів того факту, що у 2021 році він не отримував дохід; достовірність поданих податкових декларацій під час розгляду справи не перевірялась; судом не надано оцінки поданим ОСОБА_1 документам у вигляді витягу з реєстру прав власності, з якого вбачається, що у ОСОБА_2 є власності 2 житлових приміщення, а основним видом діяльності скаржника є здача в оренду власного чи орендованого майна; державним виконавцем з`ясовано, на підставі даних АСВП, що з відомостей з реєструючих установ у боржника зазначено дві ознак доходу: пенсія та боржник є ФОП (а.с. 193-195, 205-207).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ №522/8173/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 15 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовий наказ перебуває на виконанні в Першому Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження №5984550.

З розрахунків заборгованості, що містяться в наданих до суду державним виконавцем копіях матеріалів виконавчого провадження, а також розрахунку заборгованості від 01 листопада 2020 року, наданого скаржником, вбачається стягнення з боржника 1/4 його сукупного доходу.

Заборгованість формується за рахунок 1/4 частки доходу у вигляді пенсії по інвалідності та 1/4 частки середньої місячної заробітної плати для даної місцевості. Станом на 01 листопада 2020 року заборгованість складала 37 676,81 гривень.

Матеріалами справи підтверджено отримання ОСОБА_2 пенсії, як інвалідом другої групи, та його реєстрацію як фізичною особою-підприємцем з 21 листопада 2016 року із перебуванням на другій групі спрощеної системи оподаткування.

Згідно з ч.1, 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до положень ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працює на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частина 1 статті 195 СК України вказує на обчислення заборгованості за аліментами виходячи з фактичного заробітку (доходу).

Положення СК України вказують на безперервність стягнення аліментів на утримання дитини, адже вони стягуються з моменту подання позову та до досягнення повноліття дитиною.

Частина 2 статті 195 СК України містить альтернативний варіант обчислення заборгованості у разі неможливості застосування ч.1 ст. 195 СК України - фактичний заробіток (дохід) платника не можливо визначити.

У разі, якщо особа не працює або є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування, аліменти стягуються, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до Переліку видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, утримання аліментів з працівника провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

Пункт 13 Переліку вказує на здійснення утримання аліментів з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Аналізуючи положення статті 195 СК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування положень частини другої цієї статті лише у разі неможливості виокремлення фактичного заробітку (доходу) платника аліментів. Такими випадками, зокрема, є: коли особа не працює або є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування.

Застосування такої методики, визначеної законодавцем, обґрунтоване особливістю обліку доходів у фізичних осіб-підприємців на спрощеній системі оподаткування, адже розрахунок чистого доходу такими особами не здійснюється.

В свою чергу, частина 1 статті 195 СК України пов`язує пріоритетний розрахунок заборгованості, виходячи з фактичного заробітку (доходу).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що включення в розрахунок заборгованості 1/4 частки середньої заробітної плати працівника для даної місцевості є необґрунтованим.

З наданих податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 та 2020 роки вбачається, що ОСОБА_2 не мав доходу за звітний період. Тобто, доведеним є той факт, що господарська діяльність скаржником не велась, і факт його реєстрації як фізичною особою-підприємцем не свідчить про автоматичне отримання ОСОБА_2 доходу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що включення в розрахунок заборгованості 1/4 частки заробітної плати для працівника даної місцевості згідно ч.2 ст. 195 СК України, за відсутності будь-якого доходу від господарської діяльності скаржника як фізичної особи-підприємця, несе додатковий фінансовий тягар для платника аліментів.

Як вірно вказано в оскаржуваному судовому рішенні, державним виконавцем стягується 1/4 частки від отримуваної платником аліментів пенсії по інвалідності.

Наявними у матеріалах справи доказами, а також матеріалами виконавчого провадження не доведено отримання ОСОБА_2 будь-якого іншого доходу або доходу від здійснення підприємницької діяльності.

При відсутності загальної законодавчої конкретизації порядку нарахування заборгованості по аліментам за обставин, що склалися, суд першої інстанції, з метою дотримання справедливого та раціонального підходу, дійшов вірного висновку про відсутність підстав нарахування заборгованості у разі, якщо платник аліментів є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування і у нього відсутній будь-який дохід від здійснення підприємницької діяльності.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та представника ОСОБА_1 про те що судом першої інстанції не було враховане наступне: ОСОБА_2 не довів того факту, що у 2021 році він не отримував дохід; достовірність поданих податкових декларацій під час розгляду справи не перевірялась; судом не надано оцінки поданим ОСОБА_1 документам у вигляді витягу з реєстру прав власності, з якого вбачається, що у ОСОБА_2 є власності 2 житлових приміщення, а основним видом діяльності скаржника є здача в оренду власного чи орендованого майна; державним виконавцем з`ясовано, на підставі даних АСВП, що з відомостей з реєструючих установ у боржника зазначено дві ознак доходу: пенсія та боржник є ФОП.

Колегія суддів зауважує, що необхідність нарахування аліментів на 1/4 середньої заробітної плати працівника для даної місцевості для ФОП, що перебуває на спрощеній системі оподаткування (навіть за відсутності доходу), не може мати місце у разі відсутності будь-якої іншої ознаки реального доходу (заробітної плати, пенсії тощо), оскільки у такому випадку ФОП без наявності доходу може бути прирівняний до безробітної особи (виходячи із суті ч.2 ст. 195 СК України).

Крім того, у разі виникнення вказаної ситуації, скаржник буде нести подвійне фінансове навантаження: сплачувати чверть від суми реального доходу - пенсії по інвалідності, та чверть - від неіснуючого доходу від діяльності як ФОП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності інформації про дохід скаржника як ФОП за 2021 рік є необґрунтованими, оскільки звітність ФОП на спрощеній системі оподаткування передбачає подання щорічної декларації після закінчення звітного періоду, тобто, у даному випадку - у 2022 році.

Що стосується перевірки достовірності відомостей у поданих податкових деклараціях, то вказане є виключною компетенцією податкових органів, а не суду.

Також колегія суддів зауважує, що сама лише наявність у скаржника нерухомого майна, на що посилається у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не є належним доказом того, що ОСОБА_2 отримує дохід від здачі вказаного майна у оренду.

Крім того, наявність ознаки доходи, про що зазначено у апеляційній скарзі Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не є належним доказом наявності самого доходу. Апелянтом не додано до апеляційної скарги доказів того, що ОСОБА_2 отримує, крім пенсії, інші доходи.

Наявність статусу ФОП не обов`язково означає сплату особою ЄСВ, оскільки, у даному випадку, скаржник є пенсіонером та інвалідом ІІ групи, що звільняє його від сплати ЄСВ за себе. Крім того, з 2021 року ФОП, які не мають дохід, не сплачують ЄСВ у відповідному місяці.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 26 серпня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе