ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/783/21 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Дідух М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 31 січня 2020 року (головуючий суддя Грицай К.М., дата виготовлення ухвали не вказана) у справі № 607/27397/19 за заявою Тернопільської міської ради про забезпечення позову у справі за позовом Тернопільської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Пектораль-2016 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Тернопільська міська рада предявила позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , третя особа ТзОВ «Пектораль-2016» про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу 1/2 частини будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності даного правочину - скасувати рішення №18252283 від 23.12.2016 року приватного нотаріуса Ломакіної Л.В. про державну реєстрації будівлі за ОСОБА_3 ; скасувати рішення № 18537832 від 05.01.2017 року державного реєстратора Сагайдак І.В. про державну реєстрацію будівлі за ТзОВ «Пектораль-2016».

У січні 2020 року Тернопільська міська рада звернулася в суд із заявою про забезпечення позову - просила заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будівлі, торгово-побутового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ТзОВ «Пектораль-2016».

В обгрунтування заяви зазначила, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_1 на 1/2 частину будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, 05.01.2017 року на підставі акту прийому-передачі та грошової оцінки майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині будівлі передали у власність ТзОВ Пектораль-2016». Є протиправним внесення до Державного реєстру прав запису про право власності спочатку за ОСОБА_1 , а за деякий час за ТзОВ «Пектораль-2016» на будівлю, торгово-побутового призначення, яке не є нерухомим майном, а є кіоском, це спричиняє порушення права комунальної власності на землю територіальної громади в особі Тернопільської міської ради, оскільки подальше відчуження однією особою іншій вказаного об`єкта породжує в його набувача право вимагати отримання земельної ділянки із земель комунальної власності на території міста Тернополя.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 31 січня 2020 року заяву задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будівлі торгово-побутового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ТзОВ «Пектораль-2016».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви. Апеляційна скарга мотивована тим, що в заяві про забезпечення не наведено жодного обгрунтування чи посилання на існування конкретних обставин, якими б підтверджувалось, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. У справі також відсутні докази, котрі б свідчили про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судове засідання сторони, які були повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явилися, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що у листопаді 2019 року Тернопільська міська рада звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , третя особа ТзОВ «Пектораль-2016» про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу 1/2 частини будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 , застосування наслідків недійсності даного правочину - скасування рішення №18252283 від 23.12.2016 року приватного нотаріуса Ломакіної Л.В. про державну реєстрації будівлі за ОСОБА_3 ; скасування рішення № 18537832 від 05.01.2017 року державного реєстратора Сагайдак І.В. про державну реєстрацію будівлі за ТзОВ «Пектораль-2016».

Тернопільська міська рада подаючи заяву про забезпечення позову виходила з того, що протиправне внесення до Державного реєстру прав запису про право власності спочатку за ОСОБА_1 , а за деякий час за ТзОВ «Пектораль-2016» на будівлю, торгово-побутового призначення, яке не є нерухомим майном, спричиняє порушення права комунальної власності на землю територіальної громади в особі Тернопільської міської ради, оскільки подальше відчуження однією особою іншій вказаного об`єкта породжує в його набувача право вимагати отримання земельної ділянки із земель комунальної власності на території міста Тернополя.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будівлі торгово-побутового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ТзОВ «Пектораль-2016», суд виходив із наявності зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог (забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного об`єкту) та вважав, що спосіб забезпечення позову є співмірним.

З таким висновком суду слід погодитись, виходячи з наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як передбачено положеннями ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З врахуванням наведених норм права та наявного між сторонами спору, предметом якого є визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно задовольнив заяву про забезпечення позову.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи в апеляційній скарзі про те, що у заяві про забезпечення відсутнє обгрунтування необхідності забезпечення позову, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Не заслуговують на увагу також твердження про те, що між заходом забезпечення позову та предметом позову відсутній звязок, а тому у суду не було підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки встановлено, що предметом позову крім визнання недійсним договору купівлі-продажу частини будівлі є також застосування наслідків недійсності правочину - скасування рішення №18252283 від 23.12.2016 року приватного нотаріуса Ломакіної Л.В. про державну реєстрації будівлі за ОСОБА_3 ; скасування рішення № 18537832 від 05.01.2017 року державного реєстратора Сагайдак І.В. про державну реєстрацію будівлі за ТзОВ «Пектораль-2016».

Ухвала суду є законною, обгрунтованою, підстав її скасування не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 31 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді