ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6082/21 Справа № 175/194/21 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про відшкодування моральної шкоди за акт дискримінації права на захист споживача, права на повагу до гідності фізичної особи, права на захист від неправомірних обмежень, що призвів до втрати творчих здібностей позивача,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 січня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укртелеком» про відшкодування моральної шкоди за акт дискримінації права на захист споживача, права на повагу до гідності фізичної особи, права на захист від неправомірних обмежень, що призвів до втрати творчих здібностей позивача.

Просив суд зобов`язати ПАТ «Укртелеком» відшкодувати завдану моральну шкоду, що завдана актом дискримінації права на захист споживача, права на повагу до гідності фізичної особи, права на захист від дискримінації, права на участь у культурному життя, права на свободу, безумовно необхідну для творчої діяльності шляхом передачі у власність грошових коштів в сумі 90 000 000 доларів США;

зобов`язати ПАТ «Укртелеком» спростувати твердження про те, що ОСОБА_1 є боржником по відношенню до ПАТ «Укртелеком» шляхом надання позивачу належним чином оформленого службового документа, який свідчить про те, що ОСОБА_1 не є боржником по відношенню до ПАТ «Укртелеком» та не має договірних відносин з ПАТ «Укртелеком» (а.с.1-8).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Укртелеком» про відшкодування моральної шкоди за акт дискримінації права на захист споживача, права на повагу до гідності фізичної особи, права на захист від неправомірних обмежень, що призвів до втрати творчих здібностей позивача відмовлено (а.с. 39-42).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с.48-52).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2005 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Укртелеком» був укладений договір №61377996 про надання послуг електрозв`язку, невід`ємною частиною якого є Додаткова угода №1 від 12 серпня 2005 року.

12 грудня 2016 року ОСОБА_1 направив ПАТ «Укртелеком» лист про розірвання договору №61377996 від 12 серпня 2005 року про надання послуг електрозв`язку через відсутність потреби в отриманні послуг від ПАТ «Укртелеком».

02 лютого 2017 року позивачем було отримано лист ПАТ «Укртелеком» №12і240-Б47505182 від 28 грудня 2016 року про роз`яснення процедури відключення телекомунікаційних послуг.

22 лютого 2017 року ОСОБА_1 отримав від ПАТ «Укртелеком» повідомлення про оплату рахунку за січень 2017 року, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 січня 2017 року становить 0,00 грн.

22 червня 2017 року ОСОБА_1 отримав від ПАТ «Укртелеком» повідомлення про оплату рахунку за травень 2017 року, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 червня 2017 року становить 215,06 грн.

ОСОБА_1 вважає, що ПАТ «Укртелеком» після здійснення процедури розірвання Договору №61377996 про надання послуг електрозв`язку протиправно вимагає сплатити заборгованість у розмірі 215,06 грн. і в такий шахрайський спосіб ПАТ «Укртелеком» визнає позивача боржником.

Позивач прийшов до висновку, що самим фактом створення та надіслання ПАТ «Укртелеком» листа №12і240-Б47505182, відповідач грубо порушив норми ст. 19 ч. 5 п. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6 ч. 1, 2 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», ст. 24 ч. 2, ст. 28 ч. 1, ст. 42 ч. 4 Конституції України, ст. 1, 3, 14, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 5, 7, 26 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 3 п. b), п. е) Резолюції 39/248 Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживач»» від 09.04.1985 р., ПАТ «Укртелеком» завдав моральну шкоду яку він оцінив в 48 000 000 грн., внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом про захист його прав та відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суду необхідно з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Також, згідно змісту п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Згідно п. 2 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», дискримінацією є ситуація, за якої особа або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», утиск - небажана для особи або групи осіб поведінка, метою або наслідком якої є приниження їх людської гідності за певними ознаками або створення стосовно такої особи чи групи осіб напруженої, ворожої, образливої або зневажливої атмосфери.

Згідно 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім?ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 серпня 2005 року між позивачем та ПАТ «Укртелеком» був укладений договір №61377996 про надання послуг електрозв`язку, невід`ємною частиною якого є Додаткова угода №1 від 12 серпня 2005 року.

Телекомунікаційні послуги згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України оформляються двохсторонніми консенсуальними договорами; є послугами, які споживаються в процесі надання. У зв`язку з чим та згідно Основних умов, затверджених НКРЗ, Договори про надання телекомунікаційних послуг є публічними договорами, договорами приєднання та договорами пролонгованої дії (безперервної) за відсутності відмови споживача від отримання послуг в подальшому.

Згідно пункту 1.4. «Основних вимог до договору про падання телекомунікаційних послуг», затверджених рішенням НКРЗІ від 29.11.2012 року за № 624, оператори повинні оприлюднювати форми договорів та умови публічних договорів на своїх веб-сайтах.

Згідно з п. 7.5. Договору, п. 3.2.1, 4.2.2, 4.2.4, 4.4.8, 6.5.2 Умов надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» відповідно до порядку припинення дії Договору з Відповідачем Позивач, як фізична особа повинен особисто звернутись із заявою за місцем укладення Договору (ст. 647 ЦК України) із наданням необхідних документів та в тій же формі, як і договір (ст. 654 ЦК України).

12 грудня 2016 року ОСОБА_1 направив ПАТ «Укртелеком» лист про розірвання договору №61377996 від 12 серпня 2005 року про надання послуг електрозв`язку через відсутність потреби в отриманні послуг від ПАТ «Укртелеком».

Згідно Порядку, розрахунків за надані послуги Укртелеком за кожний розрахунковий період безоплатно надсилає Абоненту рахунок (у паперовому вигляді та/або в електронному вигляді на поштову та/або електронну адресу Абонента) на оплату послуг (п. 5.6 Умов).

При цьому, згідно п. 5.7. Умов в разі неотримання рахунка до десятого числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, або здійснення розрахунків без рахунку Абонент може звернутися до Укртелекому для отримання інформації про належну до сплати суму та в разі потреби отримати рахунок. Неотримання рахунка не звільняє Абонента від зобов`язань.

Зважаючи на наведене, при вирішенні даного спору про стягнення моральної шкоди слід встановити: факт заподіяння позивачу шкоди; протиправність діяння відповідача (відповідачів); наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача (відповідачів).

При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Тому, позивачу слід було навести обставини та подати докази, які вказують та підтверджують, яким чином йому завдано моральну шкоду за акт дискримінації права на захист споживачів, права на повагу до гідності фізичної особи, права на захист від неправомірних обмежень, що призвів до втрати творчих здібностей, завданої в результаті незаконних дій ПАТ «Укртелеком».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в позивачем не доведений належними доказами факт завдання йому моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для переоцінки наведених судом обґрунтувань відмови у задоволенні позову.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: