Справа № 453/499/19 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/3545/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

при секретарі Ждан К.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, з участю третьої особи державної реєстраторки Сколівської районної державної адміністрації Львівської області Зінкевич Ірини Володимирівни про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації прав власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 02.05.2019 року звернувся у Сколівський районний суд Львівської області з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , із залученням третьої особи на стороні відповідача: Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, в якій просить визнати незаконними та скасувати рішення Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 05.02.2015 року за № 2363 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» та від 12.04.2016 року за № 269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , на території Славської селищної ради». Також просить скасувати рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29452566 від 28.04.2016 року та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності за номером 14355247, вчинений 25.04.2016 року державним реєстратором Сколівської районної державної адміністрації Львівської області Зінкевич І.В..

22.10.2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про заміну одного з неналежних відповідачів на належного, залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідачів (том 1, а. с. 130), а також подано позовну заяву (том 1, а. с. 131-137) до належних відповідачів ОСОБА_3 та Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, із залученням третьої особи на стороні відповідачів: Державної реєстраторки Сколівського районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_7 , в якій він надалі просить визнати незаконним та скасувати рішення Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 05.02.2015 року за № 2363 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» та від 12.04.2016 року за № 269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , на території Славської селищної ради». Також просив скасувати рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29452566 від 28.04.2016 року та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності за № 14355247 від 25.04.2016 року, вчинений державною реєстраторкою Сколівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_7 .

Позов ОСОБА_5 обґрунтовано тим, що їх з ОСОБА_6 бабусі ОСОБА_8 на праві користування у смт. Славське Сколівського району Львівської області належали земельні ділянки, які, після смерті бабусі, рішенням Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 31.01.2013 року за № 1343 «Про розгляд заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_5 », за винятком земельної ділянки площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку, з метою вирішення питання про їх подальшу передачу заявникам, були переведені до земель запасу селищної ради. Незважаючи на це, Славська селищна рада Сколівського району Львівської області своїм рішенням від 21.06.2013 року за № 1545 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_5 » відмовила позивачеві у наданні дозволу на приватизацію земельних ділянок з загального масиву, який перейшов до земель запасу після смерті його бабусі, площами 0,10 га та 0,23 га, біля житлового будинку по АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю вільних ділянок. У подальшому, Славська селищна рада Сколівського району Львівської області 05.02.2015 року та 12.04.2016 року прийняла оскаржувані рішення, якими надала відповідачці ОСОБА_3 спершу дозвіл на розробку проекту землеустрою, а згодом затвердила цей проект та надала їй у власність земельну ділянку з вищевказаного масиву, площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 , із земель сільськогосподарського призначення. Позивач вважає такі рішення незаконними, оскільки він є єдиним спадкоємцем усіх прав та обов`язків після смерті своєї бабусі ОСОБА_8 за заповітом, а бабуся ще за життя неодноразово зверталася до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області із заявами про вилучення з її користування земельних ділянок з метою їх подальшої передачі у власність саме позивачеві. Більше того, селищна рада не надала позивачеві у власність жодної земельної ділянки, яка перебувала колись у користуванні нині покійної ОСОБА_8 .. Відтак, посилаючись на положення ст. ст. 15-16, 21 ЦК України, ст. ст. 19, 21-22, 34, 36, 92, 95 та 152 ЗК України, ОСОБА_5 був змушений звертатись до суду із даним позовом, в якому обрав одночасно два способи захисту визнання незаконним й скасування рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, його затвердження із передачею ОСОБА_3 у власність земельної ділянки, а також скасування рішення про державну реєстрацію права власності на таку земельну ділянку із виключенням відповідного запису про це з державного реєстру.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, з участю третьої особи: державної реєстраторки Сколівської районної державної адміністрації Львівської області Зінкевич Ірини Володимирівни про визнання незаконними та скасування рішень від 05.02.2015 року за № 2363 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» та від 12.04.2016 року за № 269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , на території Славської селищної ради», скасування рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.04.2016 року, індексний номер: 29452566, із виключенням з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на земельну ділянку від 25.04.2016 року за номером 14355247, - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_5 . Вважає рішення суду незаконним і необгрунтованим. Звертає увагу, що земельні ділянки знаходились у користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_5 про що свідчить довідка Славської селищної ради №1680 від 30.07.2012 якою були надані у користування земельні ділянки загальною площею 0,77 га,в тому числі спірна земельна ділянка 0,15 га., яка розташована біля будинку і на якій знаходяться господарські споруди. Зазначає також, що судом не враховано і те, що ОСОБА_8 неодноразово зверталася з заявами до селищної ради про передачу позивачу, як користувачу земельних ділянок, які були у її користуванні та були надані їй селищною радою. Вважає,що рішенням Славської селищної ради № 269 від 12.04.2016 замість передачі земельних ділянок заявникам - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельна ділянка біля будинку була надана ОСОБА_3 , яка взагалі не була заявницею. Фактично селищна рада надала відповідачу у приватну власність земельну ділянку розміром 0,15 га на якій розташовані господарські споруди, каналізаційні труби, водяні труби до будинку і інше, що є невід`ємною частиною будинковолодіння по АДРЕСА_2 . Також зазначає, що у нього немає жодної земельної ділянки на праві власності на відміну від ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , яким надані земельні ділянки в розмірі 1,5716 га. Всі зазначені вище підстави селищною радою не розглядалися та не враховувалися. Рішення Славської селищної ради від 31.01.2013 року не скасоване та чинне. Всупереч цьому рішенню були винесені оскаржувані рішення,без врахування всіх обставин, без розгляду на земельній комісії. В апеляційній скарзі просить скасувати Сколівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_3 на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.04.2016 року, індексний номер 29452566, номер запису про право власності 14355247, дата державної реєстрації 25.04.2016 року, сформованого державною реєстраторкою Сколівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_7 (інформація з Державного реєстру міститься у справі (том 1, а. с. 158-159) на праві власності належить земельна ділянка площею 0, 1500 га для ведення особистого селянського господарства, розташована у АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки: :01:011:0046).

Підставою виникнення у відповідачки ОСОБА_3 права власності на вищевказану земельну ділянку послужило рішення відповідача по справі - Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 12.04.2016 року за № 269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 на території Славської селищної ради» (копія міститься у справі том 2, а. с. 31).

У свою чергу, цим рішенням відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачці ОСОБА_3 , який був виготовлений на її замовлення у 2015 році, а підставою для проведення робіт стало рішення відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 05.02.2015 року за № 2363 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» (копія міститься у справ, том 2, а. с. 32).

Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що рішення відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 05.02.2015 року за № 2363 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» та від 12.04.2016 року за № 269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , на території Славської селищної ради», як такі, що не були застосовані до позивача, не підлягають визнанню незаконними і їх скасуванню. Окрім цього, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено, що саме спірна земельна ділянка яка передана у власність ОСОБА_3 , перебувала в користуванні бабусі позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем не доведено. Окрім цього, суд зазначив про відсутність норм права, які б передбачали в можливість спадкування права на оформлення права власності на земельну ділянку, яка перебувала в користуванні спадкодавця. Також суд зазначив, що позивач не оскаржував рішення Славської селищної ради, яким йому відмовлено у наданні дозволу на приватизацію земельних ділянок у смт. Славське Сколівського району Львівської області площами 0,10 га та 0,23 га біля житлового будинку по АДРЕСА_2 .

З такими висновками в якості підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. п. «а», «д» ч. 1 ст. 12 ЗК України (у редакції, що діяла станом на дату виникнення спірних відносин) розпорядження землями територіальних громад, організація землеустрою належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст відповідно.

Відповідно до п. «34» ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин належить до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад і такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно. Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у сфері регулювання земельних відносин детально регламентовані статтею 33 вказаного Закону.

В силу ч. ч. 1, 6 ст. 118 ЗК України (у редакції, що діяла станом на дату виникнення спірних відносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, подає заяву до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. У свою чергу, норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені статтею 121 ЗК України (у редакції, що діяла станом на дату виникнення спірних відносин), зокрема для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

Колегія суддів погоджуючись з висновком суду першої інстанції, що у даному конкретному випадку, має місце звернення відповідачки ОСОБА_3 із відповідною заявою на підставі ст.ст. 12, 118, 121-122 ЗК України (у редакції, що діяла станом на дату виникнення спірних відносин) про передачу їй у власність вільної земельної ділянки комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у визначених можливих розмірах, а відповідач Славська селищна рада Сколівського району Львівської області, розглянувши таку заяву, прийняла рішення у межах наданих їх дискреційних повноважень, на власний розсуд та на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Обидва оскаржувані рішення за своєю суттю є правовими актами індивідуальної дії, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію, а право оскаржити такі правові акти після їх реалізації мають лише особи, щодо яких їх було застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у який застосовано ці акти. Віднесення зазначених рішень відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області до правових актів індивідуальної дії із вичерпанням затвердженням виготовленого на замовлення відповідачки ОСОБА_3 проекту землеустрою та вичерпанням реєстрацією відповідачкою ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку своєї дії повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною з цього приводу Верховним Судом у Постанові від 24 січня 2019 року у справі № 826/22472/15, котру суд застосовує до спірних правовідносин.

Таким чином, підстав для визнання незаконними й скасування рішень відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 05.02.2015 року за № 2363 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» та від 12.04.2016 року за № 269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , на території Славської селищної ради», у межах позовних вимог, пред`явлених ОСОБА_5 як особою, щодо якого такі рішення не були застосовані, у суду першої інстанції, та і у суду апеляційної інстанції немає.

Щодо порушень прав позивача, про котрі він зазначає у пред`явленому позові, на земельну ділянку площею 0, 1500 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану у АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки: :01:011:0046), яка була надана у власність відповідачці ОСОБА_3 , то судом таких порушень прав позивача зібраними у справі й безпосередньо дослідженими доказами не встановлено.

Так, зазначена земельна ділянка станом на дату розгляду відповідачем Славською селищною радою Сколівського району Львівської області заяв відповідачки ОСОБА_3 , як про надання їй дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, так і про затвердження виготовленого проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність, перебувала у комунальній власності та була вільною.

Належних та допустимих доказів того, що саме ця земельна ділянка раніше перебувала у власності чи користуванні бабусі позивача ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріали справи не містять, а суд не володіє спеціальними знаннями для встановлення цієї обставини без відповідної земельно-технічної експертизи. Проте, навіть у випадку підтвердження зазначеної обставини, самим же позивачем надано суду рішення відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 31.01.2013 року за № 1343 «Про розгляд заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_5 » (копія міститься у справі, том 2, а. с. 35), яким усі земельні ділянки, що перебували у користуванні покійної ОСОБА_8 , окрім земельної ділянки площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку, після її смерті, з метою подальшої передачі заявникам, тобто ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , переведено у землі запасу селищної ради та вирішено вжити заходів для проведення їх точних геодезичних обмірів. У свою чергу, як вбачається з довідки Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 30.07.2012 року за вих. № 1680 (том 2, а. с. 47), у користуванні ОСОБА_8 у смт. Славське перебували земельні ділянки загальною площею 0,77 га, з яких 0,07 га для обслуговування житлового будинку, 0,20 га ріллі, 0,50 га сінокосу. Отже, близько 0,70 га вільної землі, після проведення її точних обмірів, могли бути надані відповідачем Славською селищною радою Сколівського району Львівської області у межах її повноважень за відповідними заявами громадян України для ведення особистого селянського господарства у визначених розмірах, оскільки обов`язок органу місцевого самоврядування надати такі земельні ділянки виключно особам, яким колись їх попередній користувач мав намір передати у користування, чинним на час виникнення спірних правовідносин ЗК України, та й на дату ухвалення даного судового рішення, не передбачено. Натомість, право користування не входить до кола тих прав, які можуть бути передані у порядку спадкування.

Показання допитаних за клопотанням позивача у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про перебування земельної ділянки, яка надана у власність відповідачці ОСОБА_3 , у користуванні нині покійної бабусі позивача ОСОБА_8 , яка після смерті останньої перейшла у користування позивача, а також порушення обома відповідачами прав позивача з приводу користування цією земельною ділянкою, вищенаведених встановлених судом обставин у справі не спростовують, як і не є тими доказами, котрі можуть підтверджувати протиправність дій відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області при прийнятті нею оскаржуваних позивачем рішень, або ж протиправність дій третьої особи державної реєстраторки під час здійснення своїх повноважень щодо реєстрації за відповідачкою ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку.

Крім того, як вбачається з рішення відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 21.06.2013 року за № 1545 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_5 » (том 2, а. с. 33), позивачеві відмовлено у наданні дозволу на приватизацію земельних ділянок у смт. Славське Сколівського району Львівської області площами 0,10 га та 0,23 га біля житлового будинку по АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю вільних земельних ділянок.

Позивачем таке рішення відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області не оскаржувалось, залишається чинним.

Належних та допустимих доказів того, що позивач після прийняття вищевказаного рішення звертався до зазначеного відповідача із іншими заявами для отримання земельних ділянок, котрими за життя користувалася (або ж не користувалася) його бабуся, матеріали справи також не містять.

Рішення про вилучення земельних ділянок від ОСОБА_8 за її згодою та за її життя відповідачем Славською селищною радою Сколівського району Львівської області не приймалось, а після смерті останньої та зарахування цих земельних ділянок до земель запасу зазначеної селищної ради, відповідачка ОСОБА_3 , будучи громадянкою України, реалізувала своє право на отримання у власність із комунальних земель запасу вільної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

З огляду на вказане, достатні й обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування рішень відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 05.02.2015 року за № 2363 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» та від 12.04.2016 року за № 269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , на території Славської селищної ради», як і скасування рішення третьої особи на стороні відповідачів державної реєстраторки Сколівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_7 про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.04.2016 року, індексний номер: 29452566, із виключенням з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на земельну ділянку від 25.04.2016 року за номером 14355247, у суду відсутні, у зв`язку з чим такі позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Окремо суд звертає увагу й на ту обставину, що державна реєстраторка Сколівської районної державної адміністрації Львівської області Зінкевич І.В., рішення якої про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.04.2016 року, індексний номер: 29452566, оскаржується позивачем, ним до участі у справі в якості співвідповідачки не залучена, хоча суд ще на стадії підготовчого провадження роз`яснював про відповідне право позивача на подання цього клопотання та про наслідки невчинення позивачем зазначеної дії. У свою чергу, ані відповідачка ОСОБА_3 , ані відповідач Славська селищна рада Сколівського району Львівської області, не можуть відповідати за пред`явленою вимогою про скасування рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.04.2016 року, індексний номер: 29452566, із виключенням з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на земельну ділянку від 25.04.2016 року за номером 14355247, оскільки таке рішення не приймали та не наділені повноваженнями здійснювати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Колегія суддів звертає увагу на недоведеність з сторони позивача переважного права на отримання у власність земельних ділянок, які перебували у користування спадкодавця і які після її смерті були переведені до земель запасу, після чого ОСОБА_3 скористалася своїм законним правом на отримання земельної ділянки, до складу якої увійшли спірні землі.

За життя ОСОБА_8 не зареєструвала за собою права власності на земельні ділянки, які перебували у її користуванні.

Оскільки ОСОБА_8 права власності на спірну земельну ділянку не набула, право власності на неї не могло перейти до спадкоємців ОСОБА_5 .

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сколівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник