КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/9615/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі за позовом громадської організації «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересня 2017 року в Подільський районний суд міста Києва звернулась Громадська організація «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» (далі - ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр», позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, апелянт) про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до рішення Київської обласної ради від 31 липня 2012 року № 423-21-VI «Про закріплення мисливських угідь за громадською організацією «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» та договору про умови ведення мисливського господарства, укладеного 05 лютого 2013 року між позивачем та Київським обласним та по м. Києву управлінням лісового та мисливського господарства, ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» для ведення мисливського господарства надано 30.4. тис. га мисливських угідь.

Позивач, також, посилався на те, що 29 вересня 2015 року близько о 03:30 год. ОСОБА_1 на автомобілі «Рено19», н.з. НОМЕР_1 , який був оснащений знаряддями освітлення, а саме: підключеним до акумулятора ліхтарем освітлення, здійснив незаконне полювання на території угідь мисливського господарства ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр», яке розташоване в Київській області, Вишгородського району, в селі Сухолуччя, без належних на це документів, яке мало наслідком добування самки козулі європейської, полювання на яких у вказаний період заборонено, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 85 КУпАП.

По даному факту складено протокол огляду місця події від 29 вересня 2015 року та протокол про адміністративне правопорушення № ВД 000052 від 29 вересня 2015 року.

Позивач вказав, що відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» зазначила, що згідно зі спільним наказом Мінагрополітики та Мінприроди від 19 червня 2017 року № 301/222 «Про затвердження Такс для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України)», зареєстрований в Мін`юсті № 842/30710 від 12 липня 2017 року, за добуту козулю, внаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання встановлена такса - відшкодування збитків в розмірі 32 000 грн.

Посилаючись на те, що внаслідок незаконного полювання, ОСОБА_1 завдано ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» матеріальних збитків, позивач просив на їх відшкодування стягнути з відповідача 32 000 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року позов ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» 32 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1 600 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач вказав, що суд першої інстанції допустився помилки, щодо застосування норм матеріального права, а саме задовольняючи позовні вимоги в розмірі стягнення 32 000 грн. судом помилково застосовано Такси для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих у наслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, затверджені Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства екології та природних ресурсів України № 301/222 від 19 червня 2017 року, проте, подія щодо завдання збитку позивачу відбулася 29 вересня 2015 року, а станом на 29 вересня 2015 року діяла інша норма законодавства щодо обставин у даній справі, а саме Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Державного комітету лісового господарства України від 18 липня 2007 року № 332/262, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 02 серпня 2007 року за № 878/14145 «Про затвердження Такс для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України)»

У відзиві на апеляційну скаргу, ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» проти доводів апеляційної скарги заперечило посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Вважає рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року законним та обґрунтованим.

За правилами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 32 000 грн.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Київської обласної ради шостого скликання від 31 липня 2012 року № 423-21-VI ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» надано в користування мисливські угіддя для ведення мисливського господарства терміном на 49 років площею 30.4. тис.га. та зобов`язано забезпечити в мисливських угіддях, наданих у користування, проведення необхідних заходів, передбачених Законом України «Про мисливське господарство» (а.с. 9-10).

Як вбачається з договору, укладеного між Київським обласним та по м. Києву управлінням лісового та мисливського господарства та ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» 05 лютого 2013 року, встановлені умови ведення мисливського господарства в мисливських угіддях, що надані в користування ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» (а.с. 11-12).

Відповідач, 29 вересня 2015 року близько о 03 год. 30 хв., в порушення вимог ст.ст. 10, 17 Закону України «Про тваринний світ», ст.ст. 12, 14, 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», на автомобілі «Рено19», державний номерний знак НОМЕР_1 , оснащеному знаряддями освітлення, а саме: підключеним до акумулятора ліхтарем освітлення, здійснив незаконне полювання на території угідь мисливського господарства ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр», розташованому в Київській області, Вишгородського району, в селі Сухолуччя, без належних на це документів, яке мало наслідком добування самки козулі європейської, полювання на яких у вказаний період заборонено, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн. (а.с. 6).

Зі змісту постанови вбачається, що 29 вересня 2015 року близько о 03 год. 30 хв., на території мисливського господарства ТОВ «Кедр» в автомобілі «Рено 19», д.н.з. НОМЕР_1 , який був оснащений знаряддями освітлення, а саме: підключеним до акумулятора ліхтарем освітлення, виявлено самку косулі європейської, яка була вбита пострілом в тіло на відстані 15-20 метрів з нарізної зброї.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2015 року № ВД 000052 та протоколом огляду місця події від 29 вересня 2015 року.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Оскільки постанова Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року набрала законної сили, обставини, які встановлені в ній щодо незаконного полювання ОСОБА_1 доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (далі - Закон) користувачі мисливських угідь мають право на відшкодування збитків від порушників правил полювання за добуті незаконним шляхом тварини.

Притягнення порушників до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодувати збитки, завдані внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання (ч. 4 ст. 42 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, здійснюється добровільно або за рішенням суду відповідно до законодавства за затвердженими в установленому порядку таксами, а за їх відсутності - за розрахунками користувачів мисливських угідь.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 на автомобілі «Рено19», д.н.з. НОМЕР_1 , який був оснащений знаряддями освітлення, а саме: підключеним до акумулятора ліхтарем освітлення, здійснив незаконне полювання на території угідь мисливського господарства ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр», яке розташоване в Київській області, Вишгородського району, в селі Сухолуччя, без належних на це документів, яке мало наслідком добування самки козулі європейської, полювання на яких у вказаний період заборонено.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Враховуючи те, що незаконне полювання ОСОБА_1 було здійснено в мисливських угіддях, які на праві користування належать позивачу, тому, відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених ст. ст. 30, 42-43 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» та ст. 1166 ЦК України, для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача матеріальної шкоди.

При цьому, стягуючи з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 32 000 грн. суд першої інстанції посилався на положення Такс для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України), затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства екології та природних ресурсів України 19 червня 2017 року № 301/222, відповідно до яких розмір стягнення за незаконне добування або знищення козулі за одну особину складає 32 000 грн.

Однак, станом на момент виникнення спірних правовідносин (заподіяння відповідачем матеріальних збитків позивачу) діяла інша норма законодавства щодо обставин у даній справі, а саме, Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Державного комітету лісового господарства України від 18 липня 2007 року № 332/262, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 02 серпня 2007 року за № 878/14145 «Про затвердження Такс для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України)», який на день розгляду Подільським районним судом м. Києва справи № 758/11860/17 втратив чинність згідно Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства екології та природних ресурсів України № 301/222 від 19 червня 2017 року.

Так згідно Додатоку до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Державного комітету лісового господарства України від 18 липня 2007 року № 332/262, яким встановлено Такси для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України) розмір стягнення за козулю становив 8000 грн.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України.

Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок Подільського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на відшкодування позивачу матеріальної шкоди 32 000 грн. є помилковим, тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди на користь ГО «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» у розмірі 8 000 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

На підставі викладеного та враховуючи те, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню. а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 200 грн.

Згідно ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги громадської організації «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» (07320, Київська область, Вишгородський район, с. Сухолуччя, вул. Леніна, 2, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36076341) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь громадської організації «Товариство мисливців та рибалок «Кедр» 8 000 (вісім тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з громадської організації «Товариство мисливців та рибалок «Кедр`на користь ОСОБА_1 200 (двісті) гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України..

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т. А. Слюсар