Постанова

Іменем України

06 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 723/2128/20-ц

провадження № 61-10311св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 ;

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова Група «Ю.Бі.Ай-Кооп»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 травня 2021 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Кулянди М. І., Одинака О. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.Бі.Ай-Кооп» (далі - ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп») про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 07 вересня 2017 року о 19 годині 00 хвилин на автодорозі сполученням Криворівня-Усть-Путила-Старі Кути-Вижниця-Сторожинець-Чернівці в межах населеного пункту с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Форд Ескорт», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння допустив виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини дороги на узбіччя та скоїв наїзд на електроопору, спричинивши смерть пасажиру - ОСОБА_4 , який є його сином.

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 грудня 2017 року у справі № 723/2948/17, зміненим в частині призначення покарання ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 20 лютого 2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Форд Ескорт» ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» відповідно до полісу АК 4181638, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди.

Вона, як матір ОСОБА_4 , зазнала моральної шкоди та понесла витрати на його поховання, тому звернулася до ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» за належними їй страховими виплатами, а саме витратами на поховання у розмірі 22 450 грн та моральної шкоди у розмірі 38 400 грн. Відповідачем узгоджені з нею виплати на поховання у розмірі 18 290 грн та сплачені 27 грудня 2019 року. Моральну шкоду ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» сплатило у розмірі 19 200 грн, посилаючись на те, що ОСОБА_3 , як батько померлого, також має право на відшкодування моральної шкоди в належній йому частці.

Вказувала, що сплачена страховиком моральна шкода у розмірі 19 200 грн не відповідає загальному розміру відшкодування моральної шкоди, передбаченому пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки батько загиблого, ОСОБА_3 , є особою, яка заподіяла шкоду, а тому право на відшкодування моральної шкоди має лише вона.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просила стягнути з ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю сина - ОСОБА_4 , у розмірі 19 200 грн, пеню у розмірі 1 400 грн, 3 % річних у розмірі 197 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області

від 24 листопада 2020 року у складі судді Яківчика І. В. позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп»на користь ОСОБА_1 19 200 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю сина - ОСОБА_4 , пеню у розмірі 1 400,28 грн, 3 % річних у розмірі 197 грн та 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що батько загиблого ОСОБА_3 визнаний вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 грудня 2017 року у справі № 723/2948/17 винним у смерті ОСОБА_4 , скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння, а тому не може претендувати на виплату належної йому частини страхового відшкодування, оскільки у цьому випадку діють правила регресного відшкодування. Крім того, звернення ОСОБА_3 до страховика для стягнення страхового відшкодування неможливе, оскільки відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він пропустив строк для такого звернення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 07 травня 2021 року апеляційну скаргу ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» задоволено. Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2020 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 має бути здійснено у відповідній частині з урахуванням наявності батька загиблого - ОСОБА_3 . Отже, кожен з них має право на отримання Ѕ частини загального розміру страхового відшкодування, тобто у розмірі 19 200 грн, оскільки особи, які мають право на відшкодування моральної шкоди, визначаються положеннями пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати та залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній малозначній справі з підстав, передбачених підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та витребувано її матеріали із Сторожинецького районного суду Чернівецької області.

У липні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 мотивована тим, що ОСОБА_3 не може претендувати на виплату страхового відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначений пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки він одночасно є завдавачем шкоди та родичем загиблого першого ступеня споріднення, що є взаємовиключними обставинами. Тому єдиною особою, яка має право на страхове відшкодування повної суми моральної шкоди, є мати загиблого - ОСОБА_1 .

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно з пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до пункту 27.3 страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Судами установлено, що згідно із Законом України «Про Державний бюджет України 2017 року» розмір мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку 07 листопада 2017 року становив 3 200 грн. Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди стосовно одного потерпілого з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати складає 38 400 грн (3 200 грн * 12 міс.).

Особами, які мають право на відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_4 , є його батьки: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , де частка одного з них становить Ѕ частину загального розміру страхового відшкодування - 19 200 грн.

Таким чином, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» зобов`язання перед позивачкою, як матір`ю потерпілого, виконано у повному обсязі, а саме 27 грудня 2019 року відшкодовано належну ОСОБА_1 суму на поховання сина у розмірі 18 290 грн та моральну шкоду у розмірі 19 200 грн, що становить Ѕ частини загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди.

Апеляційним судом вірно враховано те, що ОСОБА_3 вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 грудня 2017 року у справі № 723/2948/17 визнаний винним у смерті ОСОБА_4 , оскільки скоїв злочин у стані сп`яніння, що дає право страховику звернутись до ОСОБА_3 з позовом у порядку регресу. Крім того, ОСОБА_3 пропустив строк звернення до ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» з виплати страхового відшкодування.

Посилання касаційної скарги на те, що ОСОБА_1 має право на отримання усієї суми моральної шкоди, оскільки ОСОБА_3 є одночасно винним у смерті ОСОБА_4 і родичем загиблого першого ступеня споріднення та не може претендувати на належну йому, як батьку загиблого, частину виплати страхового відшкодування, вищевказані висновки апеляційного суду не спростовують, оскільки особи, які мають право на відшкодування моральної шкоди, визначаються відповідно до положень статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи викладене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки положеннями ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено визначення частки особи, яка має право на відшкодування моральної шкоди, без урахування осіб, які пропустили строк для подачі заяви про страхове відшкодування, зміни розміру частки. Отже, безпідставним є висновок районного суду про пропуск ОСОБА_3 строку на звернення з вимогою про відшкодування моральної шкоди до ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп».

При цьому Верховний Суд враховує, що ОСОБА_3 не позбавлений батьківських прав щодо сина, а згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується, у тому числі, батькам.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Проте вироком суду ОСОБА_3 засуджений за злочин, вчинений з необережності, а тому в силу статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він не позбавлений права на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник