328/2251/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2021 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 10000,00 грн та судових витрат.

Питання щодо форми, змісту та порядку подання позовної заяви та доказів врегульовані статтями 83, 95, 175-177 ЦПК України.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4-5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Як вбачається із змісту позову, позивач просить стягнути з відповідачки грошові кошти в розмірі 10000,00 грн, які та зобов`язалася повернути йому у вересні 2020 року, відповідно до розписки від 23.01.2020.

Слід зауважити, що у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Практика вирішення спорів з договорами позики сформована Верховним Судом України, і відповідно до неї суд має встановити справжню правову природу укладеного між сторонами договору, незважаючи на те, як договір озаглавлений і чи визнають сторони факти одержання коштів за такими договорами.

Постановою Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі 524/4946/16-ц, провадження №61-20376св18 встановлено, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти реальну правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Сама по собі наявність документу, названого, як «Розписка», не свідчить про факт виникнення між сторонами позикового зобов`язання.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів (правові висновки ВС у справах за № 6-487цс17, № 6-996цс17).

Вищевказана розписка від 23.01.2020, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, містить посилання на наявність заборгованості у відповідачки за проживання в його будинку за адресою (текст відсутній) в розмірі 150000 грн, тобто між сторонами вбачаються спірні правовідносини, що мають характер найму (оренди) житла, які регулюються главою 59 ЦК України та відповідним житловим законодавством.

Крім того, як зазначено в позовній заяві, позивач посилається на те, що відповідачка 07.08.2020 в рахунок погашення вищевказаної суми повернула 5000,00 грн, що підтверджується розпискою від 23.01.2020.

В той же час, до позову долучена лише одна розписка, датована 23.01.2020, з тексту якої неможливо зробити однозначні висновки про повернення 5000,00 грн відповідачкою саме в рахунок погашення заборгованості в розмірі 15000,00 грн за розпискою від 23.01.2020.

Доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, позивачем не зазначено.

Звертається увага позивача, що згідно з частиною п`ятою статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суддя звертає увагу на те, що від змісту заяви залежить позиція відповідача, який як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Додана на підтвердження позовних вимог ксерокопія розписки від 23.01.2020 в правій частині не містить частини тексту, в зв`язку з чим, суд позбавлений можливості з`ясувати та дослідити її зміст.

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції. Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року 2270 грн.

У випадку заявлення вимоги майнового характеру, відповідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за кожну позовну вимогу.

Зі змісту позовних вимог слідує, що позивачем заявлена одна вимога майнового характеру, що, з урахуванням ціни позову, складає на день звернення до суду 908,00 грн.

Судовий збір за вищезазначену позовну вимогу майнового характеру, в розмірі відповідно до встановленої ціни позову 908,00 грн, позивачу слід сплатити за реквізитами: отримувач коштів Токмацьке УК/Токмак/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37942194, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 8014, код класифікації доходів бюджету 22030101, та надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

Звертається увага позивача на те, що інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Токмацького районного суду Запорізької області є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за інтернет-адресою веб-сайт: https://tm.zp.court.gov.ua/sud0824/gromadyanam/tax/, а також розміщена на інформаційних стендах Токмацького районного суду Запорізької області.

Належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Також, фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплено печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Враховуючи виявлені недоліки при оформлені позовної заяви у відповідності до частини першої статті 185 ЦПК України позовна заява залишається без руху із встановленням позивачеві строку усунення недоліків.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

постановила:

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - залишити без руху.

Надати позивачу п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху шляхом оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст.175 ЦПК України, надання оригіналу розписки від 23.01.2020 або її копії у вигляді, який дозволяє суду ознайомитися з її змістом у повному обсязі; сплати судового збору у визначеному законом розмірі та надання оригіналу платіжного документу, що підтверджує сплату судового збору.

Копію ухвали надіслати позивачу. Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Ухвала надсилається до Єдиного державного реєстру судових рішень в день її складання. З текстом ухвали можна ознайомитись за веб-адресою:www.reyestr.court.gov.ua. Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя: