Провадження № 2/592/2244/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Фоменко І.М., розглянувши матеріали позовної заяви представника ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), адвоката Бровка Руслана Миколайовича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (місцезнаходження: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Михайла Стельмаха, буд. 9А, офіс 204), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5), державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Козаченко Сергій Віталійович (місцезнаходження: 40020, м. Суми, просп. Курський, буд. 6), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2021 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №14629, вчинений 24.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

Крім того, позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору, оскільки спір між сторонами виник з кредитних правовідносин, так як приватний нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з такого боргового документу, як кредитний договір. У розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 є споживачем, а тому на підставі ст. 22 вищевказаного Закону звільнений від сплати судового збору.

Вивчивши матеріали позовної заяви і документи, що додані до неї, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Суд в порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Виходячи зі змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, враховуючи майновий стан сторони.

Основною умовою для звільнення від сплати судового збору є тяжкий майновий стан особи, що звертається до суду, який вона повинна довести поданими письмовими доказами.

У позовній заяві як на підставу для звільнення від сплати судового збору позивач посилається на положення ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки, на його думку, між ним та відповідачем виникли правовідносини у порядку виконання договору про надання споживчого кредиту. Проте з таким твердженням суд погодитися не може.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991 року, який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживачі мають право на захист своїх прав державою (п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

За правилом ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав (ст. 22 Закону №1023-XII від 12.05.1991 року).

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в постанові «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», вимоги споживачів про захист їх прав розглядаються у позовному провадженні. Заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам ЦПК щодо форми й змісту позовної заяви, зокрема, містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Так, права споживачів визначені у ІІ Розділі ЗУ «Про захист прав споживачів».

Інші випадки порушення прав споживачів регламентовані ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Звертаючись до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 не зазначає про те, які конкретно його права як споживача порушено, коли і в чому це виявилося, а фактично просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Можливість оскарження нотаріальної дії передбачена положеннями ст. 50 ЗУ «Про нотаріат», де зазначено, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №569/8884/17.

З наведеного вище вбачається, що посилання ОСОБА_1 на ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», як на підставу для звільнення від сплати судового збору, є помилковим, оскільки фактично позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, правовідносини за яким не підпадають під регулювання Закону №1023-XII від 12.05.1991 року.

Оскільки будь-яких інших підстав для звільнення від сплати судового збору позивачем вказано не було, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотанні про звільнення ОСОБА_1 від його сплати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені нормами ЗУ «Про судовий збір».

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року становить 2270 грн.

Таким чином, при зверненні до суду із позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає сплаті судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Отже, всупереч вимоги ч. 4 ст. 177 ЦПК України, позивачем при звернені до суду з вказаним цивільним позовом не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у порядку та розмірі, встановленому ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху, запропонувавши позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме сплатити судовий збір, у відповідності до положень ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката Бровка Руслана Миколайовича про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Бровка Руслана Миколайовича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Козаченко Сергій Віталійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Фоменко