СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/1560/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д.., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , -

В СТАНОВИВ:

27.08.2021 року до суду звернулася ОСОБА_1 з заявою про видачу обмежувального припису.

Суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі ,встановив, що заявапро видачу обмежувального припису не відповідаєв имогам п.1, 2, 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України відповідно до якої у заяві провидачу обмежувальногоприпису повинно бути зазначено:1)найменування суду, до якогоподається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти ; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч.1, 2 ст.350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачуобмежувального припису є особи, стосовно якихп одано заяву про видачуобмежувального припису. Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Як вбачається з заяви про видачу обмежувального припису заявник прохає видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 .

Статтею 350-2 ЦПК Українивстановлено вичерпний перелік осіб, які можуть бути заявниками у даній категорії справ. Зокрема, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1)особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначенихЗаконом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначенихЗаконом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначенихЗаконом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначенихЗаконом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначенихЗаконом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначенихЗаконом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст.350-4 Цивільного процесуальногокодексу України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

На підтвердженя обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності) заявником надано роздруковані копії з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, які є знеособлені, та не можливо відповідно встановити, що додана постанова суду ухвалена саме відносно ОСОБА_2 та що психологічне насильство було вчинено саме відносно ОСОБА_1 .

За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

У порушення вищезазначених вимог, заявником не додано доказів на підтвердження того, що вона підпадає під ознаки осіб, які мають право на подачу заяви про видачу обмежувального припису. Суду не надано доказів вчинення заінтересованою особою відносно заявника дій домашнього насильства. Надані заявником суду витяги з ЄДРСР цього не спростовують.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду докази, на підтвердження обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, так як відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Враховуючи вищевикладене, заявниці необхідно надати суду уточнену заяву про видачу обмежувального припису, з посиланням на докази, що підтверджують обставини, які свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису. В разі неможливості отримання таких доказів самостійно звернутися до суду з клопотанням про їх витребування.

Крім того, у порушення ч. 3 ст.175 ЦПК України заявником не зазначено підтвердження про те, що ним не подано іншої заяви (заяв) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У відповідності до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 350-3, 350-4, 350-5 ЦПК України, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , - залишити без руху. Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику. Ухвала оскарженню не підлягає. Суддя Н.Д. Бабич