МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 490/2319/20
Провадження № 22-ц/812/1497/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні того ж суду, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2020 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання договорів позики та іпотеки недійсними.

В обґрунтування позовної заяви вказувала, що 12 травня 2017 року між нею та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів. Цей договір був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Сіряковою О.В. 17.05.2017 року, реєстровий № 376. Грошові кошти позивачціц потрібні були для розвитку власного та сімейного бізнесу.

На забезпечення виконання позивачкою боргових зобов`язань за вище вказаним договором позики позивачка передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на початок 2018 рік вона майже погасила всю заборгованість перед відповідачем, залишилася мала сума, яку вона мала віддати відповідачеві та відразу припинити іпотечний договір від 2017 року.

Маючи на меті віддати залишок боргу за договором позики 2017 року, забрати екземпляр договору позики та припинити іпотечний договір і зняти обтяження зі свого майна, позивачка прийшла до офісу нотаріуса. Вважаючи, що підписує розірвання договорів позики та іпотеки позивачка віддала борг за договором позики від 2017 року та підписала документи.

Потім виявилося, що 08 жовтня 2018 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів строком до 08 квітня 2019 року. Договір посвідчувався приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської Сіряковою О.В. (номер за реєстром 711, дата посвідчення: 08 жовтня 2018 року ), а також був посвідчений іпотечний договір тим же нотаріусом (номер за реєстром 712, дата посвідчення 08 жовтня 2018 року).

Таким чином, позивачка не отримуючи фактично гроші, а навпаки їх віддаючи, знову, не маючи такого наміру, своє майно віддала в заставу і знову воно знаходилося під обтяженням.

Ці факти позивачці стали відомі лише тоді коли вона дізналася, що власниками її майна стали треті особи. Які саме - їй невідомо, тому позивачка просила суд сприяти отриманню відомостей щодо власників нерухомості.

Коли позивачка телефоном звернулася до відповідача, то дізналася, що оскільки нею не був погашений борг, то відповідач відповідно до закону "Про іпотеку" та умовам іпотечного договору продав іпотечне майно третій особі.

Правочин, укладений внаслідок помилки, належить до оспорюваних правочинів.

Тобто, знаходячись в стані матеріальної скрути, позивачка намагалася не тільки остаточно повернуто борг, але й повернути нерухомість з під обтяження. Радіючи, що домовилася не закладати майно, за яке вона може виручити гроші, не тільки була впевнена, що припиняє як договір позики 2017 року, не тільки вважала, що іпотеку припинено та майно не обтяжене, але, як вийшло в реальності, уклала та підписала договори, які взагалі не мала намірів укладати та підписувати.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2020 року частково задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову. Накладено обтяження у вигляді арешту на будинок АДРЕСА_1 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2021 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними - залишено без розгляду.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.04.2020 року у вигляді накладення обтяження у вигляді арешту на будинок АДРЕСА_1 . Заходи забезпечення позову у вигляді накладення обтяження у вигляді арешту на будинок АДРЕСА_1 зберігають свою дію до набрання законної сили цією ухвалою суду.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду від 24 червня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі, вказує, що для захисту своїх прав вона уклала договір з адвокатом, який наразі не займається адвокатською діяльністю, але її вини в тому немає. Потім вона уклала інший договір з адвокатом і чекала повістки про виклик до суду, однак вона її не отримала. Їй відомо про завантаженість суддів, однак вона стала хвилюватись і попросила адвоката з`ясувати на яке число призначена справа. Але 01 липня 2021 року адвокат їй повідомив, що є ухвала суду про залишення позову без розгляду.

Звертає увагу, що ніякої повістки про виклик до суду на 24 червня 2021 року вона не отримувала.

Також позивачка вказує, що вона неодноразово отримувала повістки і коли не мала можливості з`явитися до суду, то відповідно до ст. 131 ЦПК України своєчасно повідомляла суд, вказувала про причини неявки до суду. Саму ухвалу вона теж не отримувала. Вважає, що відповідно до ст. 44 ЦПК України добросовісно користувалась процесуальними правами і ніколи не зловживала ними.

Також вказує, що не отримувала ні одного sms повідомлення про виклик до суду.

Тому вважає, що оскаржуваною ухвалою фактично їй закрили доступ до справедливого суду.

Від представника відповідача - адвоката Сербіної Л.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про незгоду з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, оскільки з моменту відкриття провадження у справі та до постановлення оскаржуваної ухвали місцевого суду минуло сім місяців, а з часу пред`явлення позову - півтора року. У жодне з призначених судових засідань місцевого суду позивачка та її представник не з`явилися. Заперечення на відзив відповідача, пояснення, докази протягом розгляду справи позивачем до суду не надавались.

Також вказує, що ухвалою суду від 26.11.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11 березня 2021 року об 11 годині. Про час та місце розгляду справи сторони завчасно повідомлялися судом належним чином. В судове засідання, призначене на 11.03.2021 р. об 11год. 00 хв. позивачка та її представник не з`явилися.

Також звертає увагу, що документи направлені електронною поштою мають повністю відповідати вимогам чинного законодавства.

Посилаючись на положення Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронний цифровий підпис» та «Про електронні довірчі послуги», зазначає, що електронний лист, яким надіслано заяву про відкладення розгляду справи від адвоката Грабленко Д.В. (а.с. 40 т. 2) не містить ЕЦП, направлений до суду не з електронної адреси адвоката, яка зазначена на сайті НААУ - ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто не є офіційним електронним документом в розумінні чинного законодавства.

Крім того, зазначає, що вказана заява надійшла на адресу в 11 год. 03 хв. тобто після початку судового засідання - 11 год. 00 хв. До того ж заява не місіть доказів на підтвердження хвороби представника позивача.

За таких обставин, представник відповідача вважає, що матеріали справи не містять належних доказів поважності причин не з`явлення у судове засідання, призначене на 11.03.2021 р. об 11 год. 00 хв. позивачки та її представника - адвоката Грабленко Д.В.

У судове засідання 20.05.2021 року позивачка та її представник також не з`явились без поважних причин.

Електронний лист, якій містить фотографію клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 47-48 т.2) не є офіційним документом, оскільки не містить ЕЦП позивача. Автором листа зазначено ОСОБА_6 . Тема листа від ОСОБА_7 .

Таким чином, вважає, що з листа взагалі не вбачається, що його направила позивачка. Крім того, перебування на самоізоляції позивачки не позбавляло права представника позивачки адвоката Грабленко Д.В. прибути у судове засідання.

Докази розірвання договору з адвокатом Грабленко Д.В. (лист від 19.05.2021) позивачем не надано. Натомість, доданим до відзиву витягом з сайту НААУ підтверджується, що адвокатом Грабленко Д.В. не припинено адвокатську діяльність.

За таких обставин, представник відповідача, вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази поважності причин не з`явлення у судове засідання, призначене на 20.05.2021 позивачки та її представника - адвоката Грабленко Д.В.

Протокольною ухвалою суду від 20 травня 2021 року судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою позивача на 10 червня 2021 року. В зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по терміновій справі - судове засідання відкладено на 24.06.2021 року.

В судове засідання 24.06.2021 року позивачка та її представник без поважних причин не з`явилися.

Згідно з частиною третьою ст. 131 ЦПК України учасники садового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

З наведеного вище вбачається, що у судові засідання, призначені на 11.03.2021, 20.05.2021, 24.06.2021 позивач та його представник не з`являлися без поважних причин.

Також, матеріали справи не містять доказів перебування адвоката Грабленка Д.В. на лікарняному та листа від 19.05.2021, який підтверджує розірвання адвокатом Грабленко Д.В. договору про надання правової допомоги за день до судового засідання.

Відомості про розгляд справ (відкриття провадження та дані про призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Центрального районної суду м. Миколаєва у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів №12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів та офіційному веб-порталі судової влади України».

Отже, позивачка мала всі можливості, щоб з`ясувати на яке саме число призначаються судові засідання у справі.

Таким чином, на думку представника відповідача, в судові засіданні, призначені на 11.03.2021, 20.05.2021, 24.06.2021 позивач та його представник без поважних причин не з`явились, від них не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності, а тому вважає, що суд дійшов вірного висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_4 без розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги.

Відповідач та його представник не визнали доводи апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, надавши пояснення аналогічні змісту відзиву на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу до судового засіданні не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що ухвалою суду від 26.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 березня 2002 року об 11 годині 00 хвилин.

В судове засідання 11.03.2021 р. позивачка та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялися судом належним чином. Представник позивача адвокат Грабленко Д.В. надав суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання через ознаки ГРВІ. Підтверджуючих документів суду не надав.

Протокольною ухвалою суду від 11.03.2021 року судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою позивачки на 20.05.2021 року.

В судове засідання 20.05.2021 р. позивачка та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялися судом належним чином. Позивачка надала суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання через ризик розповсюдження коронавірусної хвороби, оскільки є контактною особою з хворим на Ковід-19 та перебуває на самоізоляції. Крім того зазначила, що 19.05.2021 року дізналася, що її представник адвокат Грабленко Д.В. направив їй листа про розірвання договору про надання правової допомоги, отже їй потрібен час для укладення договору про надання правової допомоги з новим представником. Підтверджуючих документів суду не надала.

Протокольною ухвалою суду від 20 травня 2021 року судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою позивачки на 10 червня 2021 року.

10 червня 2021р. в зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по терміновій справі судове засідання відкладено на 24.06.2021 року.

В судове засідання 24.06.2021 року позивачка та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходило.

За час розгляду даної справи заява про розгляд справи у відсутність позивачки чи її представника до суду не надходила.

Відомості про розгляд справ (відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Центрального районного суду м. Миколаєва у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України».

Посилаючись на положення частини третьої статті 131, частин першої, другої, п`ятої статті 223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд дійшов висновку, що згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка тричі поспіль не з`явилася до судового засідання та нею та її представником, які завчасно та достовірно знали про час та дату призначених судом судових засідань, не надано суду жодних обґрунтувань та не зазначено об`єктивних обставин непереборної сили, що стали причиною неможливості явки в судове засідання чи повідомлення суду про причини неявки, а тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Проте з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з положенням ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (ч.5 ст. 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Вказана позиція неодноразово підтримувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, яка у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини також зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду з позовом в квітні 2020 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2020р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 березня 2021 року об 11 годині.

В судове засідання, призначене на 11.03.2021 р. об 11год. 00 хв. позивачка та її представник не з`явилися. Від представника позивачки надійшло клопотання про перенесення розгляду справи через погане самопочуття та у зв`язку з тим, що він має безпосередній контакт із особами, інфікованими СOVID 19 ( а. с. 40,т.1).

Протокольною ухвалою суду від 11.03.2021 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою позивачки на 20.05.2021 року (а.с.41,т.1). У судове засідання 20.05.2021 року позивачка та її представник також не з`явились.

Від позивачки надійшла заява від 20.05.2021р. про перенесення розгляду справи через те, що вона контактувала з особою, яка підтверджено хворіє на СOVID 19, в зв`язку з чим перебуває на самоізоляції, а також через те, що вона має намір укласти договір про правову допомогу з іншим адвокатом, так як адвокат, з яким вона уклала договір направив їй листа про розірвання договору про правову допомогу.

Протокольною ухвалою суду від 20 травня 2021 року судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою позивачки на 10 червня 2021 року.

10 червня 2021 року в зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по терміновій справі судове засідання відкладено на 24.06.2021 року.

В судове засідання 24.06.2021 року позивачка та її представник знову не з`явилися.

Проте, матеріали справи не містять повідомлення позивачки про час і місце розгляду справи на 24 червня 2021р.

Відомості про розгляд справ (відкриття провадження та дані про призначення справи до розгляду), які публікуються на офіційному веб-сайті Центрального районної суду м. Миколаєва у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів №12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів та офіційному веб-порталі судової влади України», не є належним повідомленням учасників справ про час і місце розгляду справи.

Обов`язок позивачки самостійно цікавитися ходом розгляду справи та можливість отримати інформацію про призначення справи до розгляду па офіційному веб-сайті Центрального районної суду м. Миколаєва, не звільняє суд від обов`язку повідомлення учасників справи про час і місце розгляду справи у передбачений ЦПК України спосіб.

За таких обставин не можна вважати, що суд належним чином повідомив позивачку про дату, час і місце судового засідання на 24 червня 2021 року, що свідчить про порушення судом норм процесуального права. Як наслідок, суд першої інстанції невірно застосував норми п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та дійшов до неправильного висновку про те, що позивачка, будучи належним чином повідомленою, повторно не з`явився до суду та не повідомила суд про причини неявки, що є підставою для залишення її позову без розгляду.

Відповідно до п. 4 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не врахувавши положень вищезазначених процесуальних норм, залишив без розгляду позовну заяву без достатніх на те правових підстав, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367,368,374,379,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 19 серпня 2021 року