П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021року м. Київ

Справа № 753/20706/20

Провадження № 22-ц/824/12005/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи: позивач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аркс»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року у складі судді Коренюк А. М. у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ПрАТ «СК «Аркс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивовано тим, що 10 жовтня 2018 року о 15 год. 40 хв. на вул. Заводській в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на час ДТП не була застрахована.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на час ДТП була застрахована в ПАТ«СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «Аркс», згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту від 26 липня 2018 року № 219076а8к3 від 26 липня 2018 року.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно Звіту № 919 про оцінку пошкодженого автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 10 жовтня 2018 року, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу , складає 56 183,87 грн, коефіцієнт фізичного зносу становить 0,42.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту

№ АХА2419527 від 23 жовтня 2018 року та умов договору страхування від 26 липня

2018 року № 219076а8к3, розмір страхового відшкодування склав 51 762,46 грн, яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника на СТО згідно платіжного доручення від 24 жовтня 2018 року № 508442.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не була застрахована, а відповідач є учасником бойових дій, який відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ)згідно частини четвертої статті 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов?язкового страхування враховуючи вимоги статті 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. № СУ/006013/3 від 22 липня 2019 року.

19 вересня 2019 року МТСБУ здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 38 723,99 грн.

За наведених обставин, сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову, за розрахунком позивача становить 13 038,47 грн (51 762,46 грн - 38 723,99 грн).

ПрАТ «СК «Аркс» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь

13 038,47 грн шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня

2021 року позовні вимоги ПрАТ «СК «Аркс» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Аркс» 13 038,47 грн витрат, пов?язаних із виплатою страхового відшкодування та 2 102,00 грн судового збору, а всього стягнуто 15 140,47 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки МТСБУ виплатило ПрАТ «СК «Аркс» відшкодування у меншому розмірі ніж є фактично понесені витрати позивачем, а відтак наявні підстави для стягнення різниці між відшкодованою сумою та фактичним розміром понесених витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року по справі за позовом ПрАТ «СК «Аркс» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

24червня2021 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Аркс» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявник взагалі не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у зв?язку із чим був позбавлений можливості надати свої заперечення щодо заявлених позовних вимог.

Заявник також зазначає, що під час розгляду справи, судом першої інстанції не було з?ясовано всі обставини справи, оскільки заявник є учасником бойових дій, а тому відповідно до статті 13 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а відшкодування збитків від ДТП, винуватцями якої є особи, зазначені в статті 13 вказаного Закону, проводить МТСБУ у порядку, визначеному Законом. Ураховує наведене, заявник вважає, що належним відповідачем у цій справі повинно бути МТСБУ, яке до участі у справі ні в якості третьої особи, ні в якості співвідповідача залучено не було.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

20липня2021 року матеріали цивільної справи № 753/20706/20 надійшли до Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 20липня2021 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23липня2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копіями апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 13 038,47 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Аркс» заперечувало проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 10 жовтня 2018 року о 15 год. 40 хв. на вул. Заводській в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на час ДТП не була застрахована.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на час ДТП була застрахована в ПАТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «Аркс», згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту від 26 липня 2018 року № 219076а8к3 від 26 липня 2018 року.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно Звіту № 919 про оцінку пошкодженого автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 10 жовтня 2018 року, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу , складає 56 183,87 грн, коефіцієнт фізичного зносу становить 0,42.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту

№ АХА2419527 від 23 жовтня 2018 року та умов договору страхування від 26 липня

2018 року № 219076а8к3, розмір страхового відшкодування склав 51 762,46 грн, яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника на СТО згідно платіжного доручення від 24 жовтня 2018 року № 508442.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права вказують на наявність підстав для обов`язкового скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Порядок виклику та вручення судових повісток визначено у статтях 128, 130 ЦПК України.

Частиною другою статті 128 ЦПК Українипередбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня

2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження. Суд призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 20 квітня2021 року о 14 год. 30 хв. з викликом сторін.

20 квітня 2021 року суд першої інстанції розглянув справу за відсутності

ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів про повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 24квітня 2021 року.

За таких обставин, слід дійти висновку про відсутність належних та допустимих доказів обізнаності ОСОБА_1 про розгляд справи, який відбувся 20 квітня 2021 року.

У апеляційній скарзі скарзі заявник указує на неналежне його повідомлення про розгляд справи судом першої інстанції, що позбавило його права на належний судовий захист та надання пояснень щодо фактичних обставин справи.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення про розгляд справи в суді першої інстанції є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв`язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, неналежне повідомлення учасника справи про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції є порушенням вимоги статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вимоги пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України та доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення заявника про час та місце проведення судового засідання в суді першої інстанції, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції, оскільки справу розглянуто за відсутності учасника справи, який належним чином не повідомлений про час і місце судового засідання, і він обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Щодо суті заявлених позовних вимог

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Встановлено, що 10 жовтня 2018 року о 15 год. 40 хв. на вул. Заводській в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на час ДТП не була застрахована.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на час ДТП була застрахована в ПАТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «Аркс», згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту від 26 липня 2018 року № 219076а8к3 від 26 липня 2018 року.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У зв`язку з настанням страхового випадку страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно Звіту № 919 про оцінку пошкодженого автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 10 жовтня 2018 року, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу , складає 56 183,87 грн, коефіцієнт фізичного зносу становить 0,42.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту

№ АХА2419527 від 23 жовтня 2018 року та умов договору страхування від 26 липня

2018 року № 219076а8к3, розмір страхового відшкодування склав 51 762,46 грн, яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника на СТО згідно платіжного доручення від 24 жовтня 2018 року № 508442.

Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Отже, відносини між ПрАТ «СК «Аркс» та ОСОБА_2 у цій справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.

Встановлено, що на підставі пункту 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV ОСОБА_1 , як учасник бойових дій звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від ДТП, винуватцем якої є, зокрема особи вказаної категорії, проводить МТСБУ в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до підпункту а) пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого (пункт 9.2 статті 9 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. № СУ/006013/3 від 22 липня 2019 року.

19 вересня 2019 року МТСБУ здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 38 723,99 грн.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі

№ 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. У спірних правовідносинах такою особою є страховик ОСОБА_2 - ПрАТ «СК «Аркс», яке забезпечило майнові інтереси потерпілого у відносинах майнового страхування.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 18 вересня

2019 року у справі № 750/12904/16-ц (провадження № 61-32322св18), підстав для відступу від якого колегія суддів не вбачає.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на свою користь різниці між відшкодованою сумою та фактичним розміром понесених витрат в сумі

13 038,47 грн, ПрАТ «СК «Аркс» посилалося на положення статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1194 ЦК України. При цьому в позовній заяві Товариство зазначало про те, що МТСБУ виплатило ПрАТ «СК «Аркс» грошові кошти у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, що не відшкодовує у повному обсязі фактично понесених позивачем витрат на виплату суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту.

Отже, з огляду на наведене, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь ПрАТ «СК «Аркс» різниці між відшкодованою сумою та фактичним розміром понесених витрат в сумі 13 038,47 грн.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правоскасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, на наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції за умови, передбаченої пунктом 3 частини третьої статті 378 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про скасування заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат..

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про ухвалення у справі нового рішення про задоволенн позову, судові витрати понесені ПрАТ «СК «Аркс» за подання ПОЗОВУ у розмірі 2 102,00 грн слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Аркс».

Керуючись статтями 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» (Код ) 13 038,47 виплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» (Код ) 2 102,00 грн судових витрат, понесених у зв?язку з поданням позову.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна