КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/2977/18 головуючий у І інстанції: Осаулов А.А.
провадження 22-ц/824/9102/2021 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів попередньої оплати за договором,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 25 липня 2017 року між ним та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір про надання проектно-дизайнерських послуг, за яким відповідач зобов`язався в строк до 01 лютого 2018 року надати ескізний проект об`єкта- житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 235 кв.м., згідно з додатком №2 та здійснити авторський нагляд, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити послуги.

На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу аванс в розмірі 75 400 грн.

Відповідач умови договору порушив, своєчасно та в повному обсязі послуги за договором не надав.

23 травня 2018 року позивач направив на адресу відповідача претензію про невиконання умов договору та повернення коштів в розмірі 75400 грн, сплачених як попередню оплату за договором.

08 червня 2018 року відповідач надав відповідь на претензію, вважає, що умови договору виконані ним своєчасно та в повному обсязі. Позивач відмовився від підписання акту приймання -передачі наданих послуг, оскільки виконаний відповідачем ескізний проект не відповідав предмету договору.

Позивач просив стягнути із відповідача суму коштів сплачену в якості авансового платежу в розмірі 75 400 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 31 березня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішенням ФОП ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вважає, що відповідачем виконувались умови договору, а в разі наявності порушень виконання, вказане не являється підставою для одностороннього розірвання договору.

Вказує, що позивач не надав завдання на проектування, а тому відсутні підстави для висновку про наявність прострочення з боку відповідача.

Крім того, зауважує, що у відповідності до укладеного договору відповідальність за прострочення строків виконання договору полягає у сплаті пені.

Вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження направлення йому листа про розірвання договору, який ним так і не був отриманий.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з рішенням місцевого суду.

Вказує, що ФОП ОСОБА_1 не виконав передбачені договором роботи у визначений строк.

Посилання відповідача на те, що йому не було надане проектне завдання відхиляє та зауважує, що питання, щодо його ненадання виникло тільки після отримання претензії.

Зауважує, що матеріали справи містять конверт та квитанцію про відправлення відповідачу листа про розірвання договору, які були оглянуті в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачу не було надано в строк послуги відповідачем відповідно до укладеного договору, таким чином останній не виконав умов договору, тому авансовий платіж підлягає поверненню позивачу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 липня 2017 року між ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник) було укладено договір про надання проектно-дизайнерських послуг, за яким виконавець зобов`язується за плату надати в строк до 01 лютого 2018 року, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити послуги згідно додатку №2 щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 235 кв.м., а саме: ескізний проект об`єкта (склад ескізного проекту згідно додатку №2, що є невід`ємною частиною договору), авторський нагляд (під авторським наглядом розуміється відвідування об`єкта під час будівельних робіт та контроль за виконання будівельних робіт, які виконуються згідно ескізного проекту).

Згідно п. 2.4.2 виконавець зобов`язаний своєчасно в строк до 01 лютого 2018 року в повному обсязі виконати послуги. За надані послуги (ескізний проект та авторський нагляд) замовник сплачує виконавцю 8225,00 дол. ША за курсом на день підписання договору. (п. 4.1 договору) Згідно п. 4.2, 4.3 договору перед початком виконання послуг виконавець готує та узгоджує із замовником кошторис на виконання робіт (додаток №1 до договору), що є невід`ємною частиною договору. Розрахунок за надані послуги (дизайн-проект) здійснюється в три етапи: 1 етап- замовник сплачує виконавцю згідно п. 1 додатку №1 аванс в розмірі 35% від зазначеної в п. 4.1 договору суми в день підписання сторонами договору; 2 етап- 35 % від зазначеної в п. 4.1 договору суми в день узгодження ескізного рішення замовником; 3 етап - 30 % від зазначеної в п. 4.1 договору суми в день передачі виконавцем замовнику ескізного проекту згідно додатку №2 . Відповідно до п. 5.1 за невиконання або неналежне виконання свої зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства. П 7.2, 7.4 дострокове розірвання договору або зміна умов договору повністю або частково допускається в наступних випадках: при взаємній згоді сторін, при порушенні стороною та/або сторонами зобов`язань, взятих на себе по договору. Будь-яка сторона може в односторонньому порядку розірвати договір, письмово попередивши про це дугу сторону не пізніше, ніж за 30 днів. (а.с.7-9)

Згідно додатку №1 від 25 липня 2017 року (розрахунок вартості дизайнерських робіт) вартість ескізного проекту та авторського нагляду об`єкта згідно п. 1.1. договору дорівнює 8225,00 дол. США розраховується як Ах35, де А- орієнтовна площа приміщень, 35 дл. США - вартість проектно-дизайнерських послуг за кв.м. (а.с. 10)

Відповідно до додатку №2 від 25 липня 2017 року до змісту ескізного проекту входить: ДП1- обмірні креслення, ДП2- варіанти планування рішень (2-3 варіанти), ДП3- план з розташування меблів, ДП4- план підлоги, розкладна матеріалів, ДП5- план стелі, ДП6 - схема освітлення, ДП7 - схема управління освітленням, ДП8- схема розміщення розеток, ДП9 схема дверних отворів, ДП10- схема розміщення вентиляційних отворів (після узгодження самої схеми кондиціонування з підрядниками), ДП 11 - схема розміщення сантехнічного обладнання, ДП12- специфікація сантехнічного обладнання, ДП13 - схема розміщення кухонного обладнання, ДП14- специфікація меблів, ДП15- специфікація освітлювального обладнання, ДП16 розкладка плитки по стінам приміщень, ДП17-розкладка плитки по підлозі приміщень, ДП18- специфікація матеріалів, ДП19- розгортки окремих ділянок стін (за необхідністю), ДП20- стильові рішення та підбір гамми кольорів (2-3 варіанта), ДП 21- візуалізація інтер`єру, ДП22- декорування інтер`єру:підбір тканин, штор, аксесуари з металу (набори для санвузлів, камінів), елементи інтер`єру. (а.с. 11)

Аванс в розмірі 75 400 грн., що є еквівалентом 2900 дол. США 25 липня 2017 року отримав ФОП ОСОБА_1 (а.с. 12)

26 липня 2017 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг, які полягають у розробці дизайну інтер`єру будинку за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 52)

17 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією щодо невиконання умов договору від 25 липня 2017 року в зв`язку з не надаванням своєчасно та в повному обсязі послуг та просив повернути 75 400 грн коштів. (а.с. 13)

17 травня 2018 року позивач направив відповідачу лист про розірвання договору про надання проектно-дизайнерських послуг від 25.07.2017 р. (а.с. 127-128)

На претензію ФОП ОСОБА_1 надав відповідь від 04 червня 2018 року, за змістом якої зобов`язання за договором від 25 липня 2017 року були виконані в повному обсязі. В липні-серпні 2017 року були передані розділи проекту ДП1, ДП2, ДП3, ДП4, в листопаді 2017 року були передані ДП6, ДП7, ДП8, ДП9. Зазначає, що замовник не передав вихідні дані. В додатках до відповіді на претензію було надано акт приймання-передачі, ескізний проект «розробка інтер`єрів житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15)

08 червня 2018 року позивач повернув відповідачу акт приймання-передачі, ескізний проект, оскільки вони не відповідали предмету договору, просив повернути кошти в розмірі 75 400 грн. (а.с. 16)

На а.с. 56 - акт приймання-передачі наданих послуг від 04 червня 2018 року за договором про надання проектно-дизайнерських послуг від 25 липня 2017 року, в якому відсутній підпис замовника ОСОБА_2 .

Ескізний проект «Розробка інтер`єрів житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 », замовник ОСОБА_2 , підстава - договір про надання проектно-дизайнерських послуг від 25 липня 2017 року, виконавець - ФОП ОСОБА_1 (а.с. 60-120).

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч.1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Верховний Суд послідовно у своїй практиці зазначав, що під час розгляду спору між сторонами, який стосується виконання умов договорів підряду, до предмета дослідження, серед іншого, входить встановлення обставин щодо характеру, обсягу, якості робіт, що є предметом договору, строків їх виконання та порядок їх прийняття, аналіз доказів, поданих на підтвердження виконання та передання цих робіт, встановленню підлягає також відповідність визначеної в договорі вартості робіт фактично виконаним роботам (підпункт 8.4.1 постанови Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі №910/3802/19, пункт 4.6 постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №910/15234/18, постанова Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №910/5253/19, постанова Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі №910/14846/19).

Для правильного вирішення спору, що виник у зв`язку з виконанням договору підряду необхідно з`ясовувати обставини належного/неналежного виконання як замовником, так і підрядником умов договору підряду, в тому числі і щодо виникнення/невиникнення у замовника права на відмову від договору підряду, яке відповідно до частини другої статті 849 ЦК України не є безумовним і пов`язано із діями підрядника (своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим), та чи належним чином воно (право на відмову) реалізовано (постанова Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі №910/14846/19).

За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зауважує, що аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, позивачу не було надано в строк до 01 лютого 2018 року послуги згідно додатку №2 щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 235 кв.м., а саме: ескізний проект об`єкта (склад ескізного проекту згідно додатку №2, що є невід`ємною частиною договору).

Колегія суддів вважає, що в зв`язку з невиконанням ФОП ОСОБА_1 протягом значного терміну часу прийнятих на себе зобов`язань, передбачених договором підряду, у ОСОБА_2 виникло право відмовитись від договору, що і було зроблено позивачем шляхом направлення на адресу ФОП ОСОБА_1 повідомлення 17 травня 2018 року.

Таким чином у ФОП ОСОБА_1 виникли цивільно-правові зобов`язання з повернення замовнику переданої ним суми авансу у розмірі 75 400 грн.

Посилання відповідача на те, що ним була виконана робота передбачена договором не підтверджено належними доказами, як і те, що позивачем не було надано вихідну інформацію, що не давало можливості відповідачу виконати своїх зобов`язання за договором.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження запитів ФОП ОСОБА_1 для забезпечення його необхідною інформацією, як це передбачено п 2.2.2 укладеного між сторонами договору, а тому посилання відповідача на те, що ОСОБА_2 спричинив прострочення виконання зобов`язання відхиляються.

З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам відповідача у відзиві на позовну заяву та інших запереченнях, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи відповідача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалені судові рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 31 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2021 року.

Сліпченко О.І.

Гаращенко Д.Р.

Сушко Л.П.