Справа № 128/3548/20
РІШЕННЯ

Іменем України

18.08.2021 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: Саєнко О.Б., при секретарі: Кобенді Ю.О., без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Якушинецької сільської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

УСТАНОВИВ:

21.12.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом звернулися позивачі, який ними обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у 73-річному віці помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0, 25 га, кадастровий номер: :03:004:0035, у межах згідно плану, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначають, що ОСОБА_3 за життя заповіт не склав, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 - дружина спадкодавця та ОСОБА_2 - син спадкодавця, інших спадкоємців, які б мали право на спадщину після смерті ОСОБА_3 за заповітом та за законом немає.

Вказують, що в шестимісячний термін ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Зазначають, що 08.10.2020 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. видано свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: по 1/2 частці кожному земельної ділянки площею 0, 25 га, кадастровий номер :03:004:0035, у межах згідно плану, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку і споруд, однак 08.10.2020 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу було складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право на будинковолодіння відсутнє прізвище спадкодавця.

Просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по Ѕ частці житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на будинковолодіння, видане виконкомом Ксаверівської сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області 24.10.1988 на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 19.05.1988 року за №128, зареєстрованого ВООБТІ 24.10.1988 і записаного в реєстрову книгу за № 59.

16.08.2021 в судове засідання учасники справи не з`явились; при цьому, представник позивачів - ОСОБА_5 попередньо подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачів, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач - представник Якушинецької сільської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області надав заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Суд, з урахуванням письмових заяв сторін, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез`явившихся осіб.

Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лисогора Вінницького району Вінницької області у віці 73 роки помер ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 07.10.2013, серія НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області(а.с.13). Після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина, в тому числі, на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на будинковолодіння від 24.10.1988, видане виконкомом Ксаверівської сільської ради народних депутатів. Дане домоволодіння належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с.14).

Згідно технічного паспорта від 15.10.1988 року на будинок по АДРЕСА_1 , власником будинку є колгоспний двір, головою якого є ОСОБА_3 , житлова площа будинку складає 53, 5 кв.м., будинок побудований у 1978 році (а.с.27-31).

Відповідно до копії погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 , вищевказаний погосподарський двір відносився до категорії колгоспного двору. Головою колгоспного двору був ОСОБА_3 , членами колгоспного двору: дружина - ОСОБА_1 , син - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_2 (зворотній бік а.с.32). Згідно копії погосподарської книги за 1996-2000 роки (особовий рахунок № НОМЕР_4 ) головою колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_3 та членами колгоспного двору були: дружина - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2 (а.с.33). Відповідно до копій облікових карток об`єкта погосподарського обліку : на 2011-2015 роки, головою господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_3 , дружина - ОСОБА_1 , син - ОСОБА_2 (а.с.36); на 2016-2020 роки, головою домогосподарства була ОСОБА_1 , син - ОСОБА_2 (а.с.37). Позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка та батька ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про одруження від 01.05.1966, серії НОМЕР_5 (а.с.25) та копія свідоцтва про народження від 01.03.1979 року, серія НОМЕР_6 (а.с.26). ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину після ОСОБА_3 прийняли, так як звернулися з відповідними заявами до нотаріальної контори (а.с.104, 114), на підставі чого заведено спадкову справу №85/2020, про що свідчить копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі(а.с.16) та частково оформили свої спадкові права після смерті ОСОБА_3 , оскільки отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.2020, кожен отримав ц спадщину по Ѕ частці земельної ділянки, площею 0, 25 га, кадастровий номер: :03:004:0035, у межах згідно з планом, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд (а.с.17, 21). Інший син ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , який станом на 1991 рік був членом колгоспного двору та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 22.12.2016, серія НОМЕР_7 (а.с.82). Крім цього, із спадкової справи убачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (дружина та діти ОСОБА_6 ) надали нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадшини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 . В заяві вказали, що не претендують на спадщину після смерті ОСОБА_3 , до суду за продовженням строку не зверталися та звертатися не будуть (а.с.119). Інших спадкоємців, які мали б право на спадщину після смерті ОСОБА_3 за законом або заповітом - немає, про що свідчить копія спадкової справи, заведена після смерті ОСОБА_3 . Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. від 08.10.2020 відмовлено гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на будинковолодіння відсутнє прізвище спадкодавця (а.с.38-39). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Реалізувати своє право як спадкоємців - позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 позасудовим порядком не мають можливості, оскільки спірний будинок відноситься до групи господарств - колгоспний двір, тому нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок. Проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення, оскільки житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відносилося до категорії суспільної групи господарств - колгоспного двору, головою якого був- ОСОБА_3 , ОСОБА_3 вважається таким, що набув право власності на майно колгоспного двору; позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому їх частка в спадковому майні на спірне домоволодіння становить по Ѕ частці; позасудового шляху вирішити даний спір у позивачів не має. Тому, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд не вирішує питання щодо стягнення судового збору із відповідача на користь позивачів, оскільки останні просили залишити витрати по сплаті судового збору за ними. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Якушинецької сільської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,- задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_8 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на будинковолодіння, видане виконкомом Ксаверівської сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області 24.10.1988 року на підстві рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 19.05.1988 року за №128, зареєстрованого ВООБТІ 24.10.1988 року і записаного в реєстрову книгу № 59. Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_9 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на будинковолодіння, видане виконкомом Ксаверівської сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області 24.10.1988 року на підстві рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 19.05.1988 року за №128, зареєстрованого ВООБТІ 24.10.1988 року і записаного в реєстрову книгу № 59. Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.Б. Саєнко