Справа № 266/5795/20
Провадження № 2/266/276/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області, у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря судових засідань Новак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради , -

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Маріуполя звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та у вихованні дитини шляхом визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час перебування із відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати з матір`ю після розірвання шлюбу. Відповідач грубо порушує його право на участь у спілкуванні та вихованні дитини, перешкоджає його спілкуванню з сином у його вільний від роботи час, який він бажає цілковито приділити дитині. Неодноразові бесіди з відповідачем не увінчались успіхом, так як вона категорично не бажає допускати його до дитини. Відповідач категорично не бажає узгоджувати з ним в договірному порядку на взаємно зручних умовах дату та час зустрічей батька з дитиною, чим вносить стрес у його життя й свідомо чинить перешкоди у повноцінним побаченнях батька з сином, позбавляє можливості спілкуватись з ним та виховувати його належним чином. За даних обставин позивач, просить суд усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, з боку матері дитини шляхом визначення батькові способу спілкування та виховання дитини шляхом систематичних побачень з дитиною, а саме: щотижня у вихідні дні з 16.00 год. до 19.00 год. без участі матері; щорічно в день народження дитини 12 січня; в день народження батька -17 січня; а також 31 грудня з 10.00 год. до 16.00 год. та у дні інших офіційних свят за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 до досягнення дитиною повноліття та без присутності матері дитини ОСОБА_2 .

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

Ухвалу суду від 30.11.2020 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. Копія позовної заяви була отримана відповідачем 17.12.2020 р., про що мається позначка у повідомленні (а.с.16).

У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву подала. У відзиві на позовну заяву вказала, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі вказуючи на те, що не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з сином, а навпаки готова сприяти колишньому чоловіку у спілкуванні з їх сином. Позивач приїздить до них додому, вона проти цього не заперечує, однак час зустрічей коригується в залежності від стану здоров`я дитини та його графіку. Їх сину лише 2 роки тому всі побачення повинні бути в її присутності. Також їх син не вакцинований, а проїзд до місця проживання батька може призвести до захворювань дитини. Також батько не обізнаний про раціон харчування дитини, який є специфічних з урахуванням віку. Вважає, що зустрічі дитини за місцем проживання батька можливі лише після того як син досягне 5 років. Станом на сьогодні дитина просинається о 08-09 год. ранку , вдень приблизно о 14.00 -15-00 год. спить по 2-3 години, спати лягає приблизно о 21.00 год. Прогулянки на день займають близько 2-х годин. Також вважає і публічні свята дитина може проводи з батьком після того як їй виповниться 5 років. Такий спосіб як це пропонує позивач не буде відповідати інтересам дитини. Просила відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав відповідь на відзив в якому вказав, що відповідач дійсно не заперечує прти його піклування за сином, однак чинить перешкоди та робить неможливим його повноцінне спілкування. За 2020 рік вона дозволила йому побачити сина за адресою її мешкання у її присутності та присутності інших родичів лише 3 рази. Позивач під час його відвідування робила все щоб відволікти дитину від спілкування з ним. Він розуміє фізичні потреби сина, повноцінно може забезпечити йому прийом їжі. А позивач в свою чергу як мати може йому розповісти що буде найкращим для їх дитини. До того ж під час шлюбу вони робили всі щеплення дитині а отже той факт, що відсутність вакцинування перешкоджає дитині перебувати разом із ним не відповідає дійсності. Крім того син за станом здоров`я потребує масажу, чого не робить мати дитини. Відповідач перегружає психіку дитини нескінченним переглядом мультфільмів, що шкодить здоров`ю дитини. Він вважає несправедливим те, що до виповнення 5-річчя синові він не може проводити з ним час наодинці, хоча мати передає дитину іншим родичам, які проводять час з їх сином без участі матері. Він бажає проводити час з дитиною без присутності матері, без оточення її родичів, гуляти з сином на вулиці, в парках тощо. Він має всі можливості та умови для забезпечення потреб дитини і бажає це робити. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подала заперечення на відповідь на відзив позивача. Вказала, що побачення батька та дитини за місцем її проживання задовільні, ніхто з її родичів не заважає цьому. Крім того саме поведінка її колишнього чолка призвела до розлучення, після якого вона залишилась одна із малюком на руках. Позивач більш ніж пів року не виявляв бажання спілкуватись із сином, не цікавився його здоров`ям, не надав фінансової допомоги. На її прохання вона отримувала неодноразові образи з боку колишнього чоловіка. Тому вона не може віддавати дитину на побачення в тому числі з його родичами оскільки з боку свекра також під час їх шлюбу були неодноразові образи, а також погрози фізичною розправо в присутності дитини. Крім того протягом 2020 р. позивач виявляв сам бажання лише 3 рази побачити дитину. На думку позивача йому заважає її присутність у спілкуванні з дитиною, а не її перешкоди. Вона неодноразово пропонувала батьку відвідати сина у неї вдома так і під час прогулянок, але той не погоджувався оскільки не бажає спілкуватись з сином в її присутності. Вона вживає всіх необхідних заходів щодо щеплень, піклується про стан здоров`я, розвиток, харчування дитини. Дитина має свій розпорядок дня який відповідає його віку. Позивачем не доведено, що він має належні умови проживання для дитини. До того ж позивач ухиляється від своїх обов`язків, скриває свій дійсний дохід який прямо впливає на розмір аліментів. Вважає можливим батьку відвідувати сина раз на тиждень по домовленості за місцем її проживання або брати участь в їх з сином прогулянках у парку, на дитячому майданчику, або в дитячих розважальних закладах також раз на тиждень в будь-який день по домовленості тільки під її наглядом. Просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі оскільки той спосіб який пропонує позивач буде суперечить інтересам дитини.

Позивач та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, але ними подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, задоволення позову.

Представник 3 особи надав письмову заяву про розгляд справи без присутності з урахуванням висновку поданого 26.03.2021 р.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи було повідомлено належним чином під особистий підпис у розписці та смс - повідомлення, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис №126 (а.с.8).

02.09.2020 р. на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя №266/3835/20 шлюб між сторонами розірвано ( а.с.7).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь в її вихованні й мають право спілкування з дитиною, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини.

Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так Органом опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, складено відповідний висновок щодо визначення способу та встановлення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 . Так рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 16.03.2021 вирішено доцільним визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спілкуванні з ним у такий спосіб: до досягнення дитиною трирічного віку: щотижнево у неділю з 10-00 до 12-00 за місцем проживання ОСОБА_2 з сином, або в місцях загального користування: парки, дитячі майданчики, розважальні центри тощо, у присутності матері дитини; один раз на тиждень, у будь-який будній день, за обоюдною домовленістю між батьками дитини, з 16-00 до 19-00 за місцем проживання ОСОБА_2 з сином, або в місцях загального користування: парки, дитячі майданчики, розважальні центри тощо. Після досягнення дитиною трирічного віку: щотижнево у неділю з 10-00 до 13-00 за місцем проживання ОСОБА_1 , або в місцях загального користування : парки, дитячі майданчики, розважальні центри тощо, без присутності матері дитини; один раз на тиждень, у будь-який будній день, за обоюдною домовленістю між батьками дитини, з 16-00 до 19-00 за місцем проживання ОСОБА_1 , або в місцях загального користування: парки, дитячі майданчики, розважальні центри тощо, без присутності матері дитини; щорічно 13 січня на наступний день після дня народження дитини з 10-00 до 13-00 за місцем проживання ОСОБА_2 з сином, або в місцях загального користування: парки, дитячі майданчики, розважальні центри тощо, без присутності матері дитини; день народження ОСОБА_1 , інші свята вирішувати за обоюдною домовленістю між батьками дитини (а.с. 52-54).

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 бажає спілкуватися з дитиною за місцем свого проживання, а відповідач ОСОБА_2 проти такого спілкування на даний час заперечує і вважає, що батько може спілкуватись із дитиною лише у її присутності, а за місцем свого мешкання лише після того як дитині виповниться 5 років.

З висновку органу опіки та піклування вбачається, що комісіє було обстежені умови проживання батька та складено Акт, згідно якого Позивачем створені належні умови для перебування дитини у батька за адресою: АДРЕСА_1 , він обізнаний щодо форм та методів виховання дитини та має достатній рівень батьківського потенціалу для виконання батьківських обов`язків з виховання, догляду та розвитку дитини, його стан не перешкоджає задоволенню потреб дитини. Крім того на засіданні комісії були присутні батьки дитини, яки пояснили, зокрема батько про свої бажання спілкуватись із сином, але без присутності матері. Мати не заперечувала проти спілкування з дитиною, але враховуючи вік дитини та той факт, що батько тривалий час не мешкає разом із сином, не цікавиться його здоров`ям, не обізнаний щодо його вподобань вважала за можливим це тільки в її присутності. Також її небажання викликано тим, що вона хвилюється про те, що батько після спілкування не поверне їй дитину.

На підставі вищевикладеного, наявні підстави для визначення судом способу спілкування батька з сином, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема батько зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини постійно, а не тільки за домовленістю із матір`ю, оскільки не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування відповідача з дитиною виключно за домовленістю з позивачем, може протиправно обмежити права ОСОБА_1 щодо участі у вихованні дитини.

Суд, також враховує, вік дитини, якому виповнилось лише 2 роки, що дає підстави суду визначити різний спосіб участі батька у вихованні дитини, а саме у віці до 3 років та після досягнення дитиною 3 років, оскільки проведення на час розгляду справи зустрічей батька з дитиною без присутності матері за його місцем проживання може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, не має повноцінного контакту з батьком. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності сина до батька.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що мати, усвідомлюючи інтереси дитини та виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, має можливість морально підготувати дитину до зустрічей з батьком, сприяти встановленню психоемоційного зв`язку батька з сином.

Таким чином, враховуючи те, що для забезпечення інтересів дитини з урахуванням її віку, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню сина та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні сина, беручи при цьому до уваги в тому числі висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради.

Суд вважає, що саме такий спосіб участі батька у вихованні сина, спілкуванні з ним, як до досягнення дитиною трирічного віку: щотижнево у неділю з 10-00 годин до 12-00 години та один раз на тиждень, у будь-який будній день, за обоюдною домовленістю між батьками дитини, з 16-00 до 19-00 години за місцем проживання матері ОСОБА_2 разом із сином, або в місцях загального користування: парки, дитячі майданчики, розважальні центри, тощо в присутності матері дитини та після досягнення дитиною трирічного віку: щотижнево у неділю з 10-00 годин до 15-00 години без присутності матері дитини; щорічно 13 січня на наступний день після дня народження дитини з 10-00 до 15-00 без присутності матері дитини, якщо це не перешкоджає навчальному або виховальному процесу у дошкільному та шкільному закладах; щорічно 17 січня в день народження ОСОБА_1 , з 10-00 годин до 16-00 години без присутності матері дитини, відповідає інтересам дитини, сприятиме налагодженню контакту дитини з батьком та буде достатнім для повноцінної участі останнього в розвитку і вихованні дитини, а відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Суд також наголошує на те, що у разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком ОСОБА_2 не позбавлена права порушити питання про зміну способу участі батька у вихованні сина.

Керуючись ст.ст. 17, 19, 141, 153, 157-159, 257, 263 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_1 , з боку матері ОСОБА_2 .

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спілкуванні з ним у такій спосіб:

До досягнення дитиною трирічного віку:

щотижнево у неділю з 10-00 годин до 12-00 години та один раз на тиждень, у будь-який будній день, за обоюдною домовленістю між батьками дитини, з 16-00 до 19-00 години за місцем проживання матері ОСОБА_2 разом із сином, або в місцях загального користування: парки, дитячі майданчики, розважальні центри, тощо в присутності матері дитини.

Після досягнення дитиною трирічного віку:

щотижнево у неділю з 10-00 годин до 15-00 години без присутності матері дитини;

щорічно 13 січня на наступний день після дня народження дитини з 10-00 до 15-00 без присутності матері дитини, якщо це не перешкоджає навчальному або виховальному процесу у дошкільному та шкільному закладах;

щорічно 17 січня в день народження ОСОБА_1 , з 10-00 годин до 16-00 години без присутності матері дитини.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

повний текст рішення складено 20.08.2021 р.

Суддя: Шишилін О. Г.

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4