Справа № 635/6692/21
Провадження по справі № 2-з/635/18/2021
У Х В А Л А

28 серпня 2021 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Березовська І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , особи, які можуть отримати статус учасників справи: відповідач - ОСОБА_2 , треті особи - Садівниче Товариство «23 Серпня», Височанська об`єднана територіальна громада Харківського району Харківської області, про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги діє представник адвокат Коротун В.І., звернулась до суду із заявою, в якій просить забезпечити позов шляхом заборони усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад. Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, кадастровим реєстраторам, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо вказаної спірної земельної ділянки або надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 в садовому товаристві «23 Серпня» , що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ржавець (Височанська ОТГ).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилалась на те, що згідно довідки, наданої Садовим товариством «23 Серпня» позивач ОСОБА_1 є членом зазначеного садового товариства з 2015 року. Згідно плану розподілу земельних ділянок, власником та користувачем земельної ділянки № НОМЕР_2 є ОСОБА_1 . Так, відповідно до містобудівного обгрунтування затвердженого головою Харківської районної адміністрації Харківської області 27.10.2008 земельна ділянка № НОМЕР_2 має наступні розміри по периметру ширина - 16,4 м, довжина з боку ділянки № 82- 34 м, ширина 16,6 м та довжина з боку ділянки АДРЕСА_1 ділянки складає 0,054 га . За вказану площу позивач сплачує земельний податок. Позивач встановив, що межі земельної ділянки та розміри сторін по периметру не співпадають з розмірами виділеної їй земельно ділянкою. За заявою власника, було проведено заміри земельної ділянки АДРЕСА_2 власником якої є ОСОБА_1 , про що було складено акт заміру земельної ділянки № 83 від 13.09.2020 в присутності власника ОСОБА_1 , голови товариства ОСОБА_3 , замір здійснювали члени товариства ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Вказаним актом встановлено, що розміри ширини земельної ділянки не співпадають з планом меж земельної ділянки . За планом ширина з сторони А складає 16, 6 м., а фактично складає 13,9 м., зі сторони Б за планом складає 16,4 м., а фактично складає 13,9 м. З вказаного приводу позивач звернулась із заявою до голови садового товариства, на що було надано відповідь, що власник земельної ділянки АДРЕСА_3 ОСОБА_2 користується сусідньою земельною ділянкою, питання щодо меж слід узгодити з нею, тобто фактично самоусунувшись від обов`язків голови садового товариства. Звернувшись до відповідача, остання повідомила що здійснює приватизацію своєї земельної ділянки, для чого подала пакет необхідних документів до Височанської ОТГ, та має намір приватизувати земельну ділянку № НОМЕР_1 на території садового товариства «23 Серпня». Межі земельної ділянки зміщувати наміру не має, вся земельна ділянка, якою вона користується, є її власністю і змінювати конфігурацію ділянки, а тим паче переміщувати паркан який розділяє земельні ділянки наміру не має та не збирається це робити. Позивач має намір звернутись до суду за захистом свого порушеного права, що полягає у відновленні меж земельної ділянки № НОМЕР_2 на території Садового товариства «23 Серпня», якою фактично користується та розпоряджається з сусідньою ділянкою № НОМЕР_1 на території Садового товариства «23 Серпня». Зазначений позов необхідно забезпечити за заявою уповноваженої особи шляхом заборони вчинення будь яких дій з оформлення та реєстрації прав на земельну ділянку № НОМЕР_1 в Садовому товаристві «23 Серпня», користувачем якої є ОСОБА_2 . Між тим, виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача може бути неможливим або значно утрудненим, оскільки відповідач умисно не відновлю межі земельної ділянки, сусідній землекористувач ОСОБА_2 вчиняє активні дії з приватизації та оформлення права власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 на території садового товариства «23 Серпня» , що підтвердив і голова садового товариства, оскільки вона безпосередньо надавала для цього необхідні довідки про членство в товаристві тощо, на даний час наявна загроза настання обставин, що можуть унеможливити виконання рішення суду у справі в разі якщо відповідач до розгляду справи судом по суті за позовом ОСОБА_1 про відновлення спільної межі між земельними ділянками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 на території садового товариства «23 Серпня» та здійснить оформлення права власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 в садовому товаристві в тому вигляді, який є на даний час, тобто додатково самовільно зайнятою частиною земельної ділянки АДРЕСА_2 , що істотно ускладнить поновлення порушених прав позивача. Крім того, вказані дії відповідача порушують права заявника ОСОБА_1 в частині розпорядження майном, яке перебуває в її користування, а саме земельна ділянка № НОМЕР_2 в садовому товаристві «23 Серпня». Позивач просить застосувати забезпечення позову у вигляді заборони усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо вказаної спірної земельної ділянки або надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою для подальшого оформлення права власності земельну ділянку № НОМЕР_1 в садовому товаристві «23 Серпня». Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад. Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо вказаної спірної земельної ділянки або надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 в садовому товаристві «23 Серпня» прямо передбачений чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки викладені в заяві обставини та надані заявником докази є достатніми для розгляду заяви про забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суддя, перевіривши матеріали справи, вважає заяву про вжиття заходів забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від22грудня 2006року №9«Про практикузастосування судамицивільного процесуальногозаконодавства прирозгляді заявпро забезпеченняпозову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обрані заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 150ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1 1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, тобто, не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову, а суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, отже, вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із позовною заявою про відновлення меж земельної ділянки.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема, заявником у заяві про забезпечення позову не зазначено, яким чином вжиття заходів забезпечення позову може запобігти порушенню прав та законних інтересів позивача або їх відновленню.

Отже, суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, проходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову у визначений заявником спосіб.

Керуючись ст.ст. 149-151, 247 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , особи, які можуть отримати статус учасників справи: відповідач - ОСОБА_2 , треті особи - Садівниче Товариство «23 Серпня», Височанська об`єднана територіальна громада Харківського району Харківської області, про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст ухвали складено 01 вересня 2021 року.

Суддя І.В. Березовська