справа № 758/5562/18 головуючий у суді І інстанції Захарчук С.С.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 грудня 2010 року у розмірі 15 419 грн. 78 коп., яка складається з наступного: 4 797 грн. 33 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 8 412 грн. 03 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 2 210 грн. 42 коп. - заборгованість за пенею.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 грудня 2010 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. При укладенні договору відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. ОСОБА_2 не виконує належним чином зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що в момент відкриття рахунку та встановлення кредитного ліміту відповідач особисто підписався про ознайомлення з тарифами, а саме довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначено, у тому числі, базову відсоткову ставку, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. З моменту підписання фізичною особою заяви між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. Банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, який не оспорюваний, не визнаний недійсним чи неукладеним, а, отже, є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснював частково погашення заборгованості по кредитному договору. Відповідач також звертався до банку з метою перевипуску картки. Розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався. Докази належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надані не були. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача, всі операції за кредитною карткою. Виписка є належним та допустимим доказом у справі. Відсутність підпису боржника на відповідних умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору. Відповідач користувався кредитними коштами, а тому зобов`язаний їх повернути та сплатити відсотки за користування кредитом. При укладенні договору відсоткова ставка була зазначена 3 % в місяць в довідці про умови кредитування та в тарифах банку. Оскаржуване рішення призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Необхідність сплати боржником процентів кредитору також передбачає ст. 169 Кодексу європейського договірного права. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків та неустойки по кредиту. Відповідач особисто знімав кошти та здійснював погашення заборгованості, що чітко вбачається з виписки та розрахунку заборгованості. Відповідач знав про умови укладеного договору, тарифи банку та прийняв їх. Суд першої інстанції безпідставно послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та у даній справі суд мав би відступити від висновків, що містяться у зазначеній постанові. Укладення договору відповідачем у відповідності до ст. 634 ЦК України є доведеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14 грудня 2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.7).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 14 грудня 2010 року складає 15 419 грн. 78 коп., яка складається з наступного: 4 797 грн. 33 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 8 412 грн. 03 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 2 210 грн. 42 коп. - заборгованість за пенею (а.с.125).

Ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками та пенею.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN0641, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

В анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 виявив бажання отримати платіжну картку кредитка «Універсальна».

Суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом і в цій частині рішення суду відповідачем не оскаржується.

АТ КБ «Приватбанк» оскаржує рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками та пенею вважаючи, що суд першої інстанції безпідставно не стягнув їх на користь позивача.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З наявної у матеріалах справи анкети-заяви від 14 грудня 2010 року, яка містить підпис позичальника, вбачається, що розмір відсотків та пені не зазначено.

Натомість, до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» долучив довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить базову процентну ставку та порядок нарахування пені.

Вказана довідка є належним доказом погодження між сторонами розміру та порядку нарахування відсотків та пені на підставі укладеного 14 грудня 2010 року кредитного договору, оскільки вона підписана самим позичальником у день підписання анкети-заяви, в ній зазначено прізвище, ім`я та по батькові позичальника « ОСОБА_1 », його ідентифікаційний номер. За таких обставин, є всі підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків та пені за кредитним договором.

Враховуючи вищезазначене, АТ КБ «Приватбанк» надано докази погодження між сторонами розміру відсотків та пені. ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи судом, отримав судову повістку разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками (а.с.58-59). Про розгляд справи судом, призначений на 31 березня 2021 року відповідач також був повідомлений (а.с.138). Проте, жодних заперечень щодо пред`явленого до нього позову ОСОБА_1 не подав, заявлений до стягнення позивачем розмір заборгованості, у тому числі, по прострочених відсотках та пені, порядок її нарахування не оспорив та не спростував.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення прострочених відсотків та пені не відповідають фактичним обставинам справи, судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідачем не оскаржувалося, а, відтак, в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 643 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, сплачений ним судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти в цій частині постанову.

Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків та пені задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження - вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код 14360570, заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 8 412 (вісім тисяч чотириста дванадцять) гривень, 03 копійки, заборгованість за пенею у розмірі 2 210 (дві тисячі двісті десять) гривень, 42 копійки та судовий збір у розмірі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.