Справа №265/6073/21
Провадження №2/265/1432/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/6073/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

за участі представника позивача - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась із вказаним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що вона є власницею АДРЕСА_1 , де зареєстрована з 2013 року відповідачка, онука ОСОБА_1 . Однак ОСОБА_2 з червня 2014 року не мешкає у такому житлі, оскільки його добровільно покинула. Також відповідачка за даною адресою не має своїх речей, не приймає жодної участі в утриманні житла та сплаті комунальних платежів. При цьому перешкоди для проживання відповідачці у такому будинку не чиняться. Реєстрація відповідачки на теперішній час є перешкодою для позивачки в отриманні субсидії з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки ОСОБА_2 не мешкає в спірному будинку з 2014 року, то просила суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник позивачці, ОСОБА_3 , наполягала на задоволенні позову ОСОБА_1 , вказуючи суду, що з 2014 року онука позивачки та донька представника позивача, ОСОБА_2 , у спірному житловому приміщені не мешкає, речей відповідачки у такому будинку немає, комунальні послуги вона не сплачує, а позивачка не має можливості оформити субсидію. Натомість, останнім часом на адресу ОСОБА_1 почали поступати погрози з боку ОСОБА_2 щодо самоправного перебудування АДРЕСА_1 та його поділу, що зрештою змусило позивачку звернутись за захистом свого права власника вказаного нерухомого майна до суду.

Відповідачка, ОСОБА_2 , у судовому засіданні, не визнаючи пред`явлені до неї вимоги, вказувала, що згодна сплатити комунальні послуги по АДРЕСА_1 , де вона не мешкає останній рік, а до цього періодично мешкала влітку, оскільки протягом осені - весни проживала в орендованому нею житлі, оскільки через неприязні стосунки із рідними не бажала мешкати разом із ними. При цьому зазначала, що їй не заважали жити у такому будинку, де вона мешкала у одній кімнаті, а її донька, ОСОБА_4 , у іншій кімнаті такого двоповерхового будинку. Додавала, що протягом одного року до квітня 2021 року донька відповідачки мешкала разом із позивачкою та представником позивачки по АДРЕСА_1 , після чого вона забрала свою доньку до себе, де мешкає із нею по АДРЕСА_2 . Додавала, що з початку бойових дій на території м. Маріуполя у 2014 році вона виїхала до Росії, де проживала три роки, поки не повернулась до м. Маріуполя у 2017 році. Вважає, що позов зумовлений її неприязними стосунками із батьками.

Суд, вислухавши учасників процесу, які з`явились, дослідивши матеріали справи та допитавши свідка, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 24 вересня 2012 року, реєстр нотаріусу № 1237, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 вересня 2012 року, реєстр нотаріусу № 1239, ОСОБА_1 є власницею АДРЕСА_1 , що підтверджується також витягами про державну реєстрацію прав Маріупольського БТІ від 1 жовтня 2012 року.

При цьому за інформацією від 10 серпня 2021 року Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради у АДРЕСА_1 зареєстрована, зокрема, ОСОБА_2 з 20 квітня 2013 року, яка є онукою ОСОБА_1 , що вбачається зі свідоцтв про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , про укладення шлюбу 19 листопада 1988 року ОСОБА_5 із ОСОБА_6 та про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Натомість, за довідкою від 12 серпня 2021 року, складеною КСН «Новий Східний», вбачається, що по АДРЕСА_1 фактично мешкають ОСОБА_1 , 1944 р. н., ОСОБА_3 , донька позивачки, та ОСОБА_6 , зять позивачки, які є зареєстрованими за такою адресою, що підтверджується інформацією від 10 серпня 2021 року Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради.

Допитаний у якості свідка, ОСОБА_6 , вказував суду, що відповідачка його донька, яка з квітня 2014 року у АДРЕСА_1 не мешкала взагалі, оскільки самостійно та без примусу вирішила жити окремо від батьків. В спірному житлі відсутні особисті речі ОСОБА_2 , якій ніколи не перешкоджали мешкати у такому будинку. Додавав, що до квітня 2021 року донька відповідачки, ОСОБА_4 , мешкала у АДРЕСА_1 , вихованням якої займалась фактично ОСОБА_3 , мати відповідачки. Коли на адресу ОСОБА_1 почали надходили з боку відповідачки погрози, його теща вирішила захистити свої права власника шляхом подання до суду вказаного позову.

В судовому засіданні також були оглянуті надані представником позивачки оригінали чеків про проведення оплат комунальних послуг по АДРЕСА_1 протягом 2020 - 2021 років.

Суд на підставі досліджених доказів встановив, що відповідачка, ОСОБА_2 , фактично з червня 2014 року по теперішні час у АДРЕСА_1 не мешкає без поважних причин, оскільки самостійно вирішила покинути вказане житлове приміщення, де їй не чинились перешкоди у проживанні в ньому.

При цьому доводи ОСОБА_2 в частині того, що вона періодично мешкала у спірному будинку, де залишились її речі, не були об`єктивно підтверджені матеріалами справи.

Так суд вказує, що відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стаття 3 СК визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом.

В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного проживання є додатковою і має обов`язковий характер. Тому можна виділити такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен, по-перше, бути членом сім`ї власника житла, а по-друге, повинен проживати разом із ним.

За змістом ст. 316, 317, 319 ЦК право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

На підставі ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника житла користуватись ним може існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є, та проживання разом із власником такого житла.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 2 вересня 2019 року по справі № 731/34/17-ц.

Суд при цьому зауважує, що аналіз положень глави 32 ЦК свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна прав щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.

Суд встановив, що відповідачка, ОСОБА_2 , проживала у спірному житловому приміщенні в якості онуки позивачки, набувши право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Суд встановив, що сторони на теперішній час разом не мешкають та не пов`язані спільним побутом, отже не мають взаємних прав та обов`язків.

Таким чином право відповідачки на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника на підставі ст. 405, 406 ЦК.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2019 року по справі № 357/7940/16-ц.

Отже, за фактичних обставин, встановлених у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що відповідачка, залишаючись зареєстрованою у спірному житловому приміщенні, однак не користуючись ним понад передбачені законом строки без поважних причин, є такою, що втратила право користування АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного в судовому засіданні було підтверджено факт того, що не проживання у спірному житловому приміщенні з червня 2014 року відповідачки свідчить про фактичну втрату нею за ст. 405 ЦК права на користування таким житлом, через що наявні законні підстави для задоволення поданого позову шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 27 серпня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Суддя