27.08.2021 Єдиний унікальний номер 205/4386/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/4386/21
Номер провадження 2/205/2428/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу № 205/4386/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з липня 2016 року. Від фактичних шлюбних відносин у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. ОСОБА_2 добровільно матеріальну допомогу на утримання не надає, інтересами сім`ї не цікавиться. Відповідач працездатний, інших дітей на утриманні не має, а тому може сплачувати аліменти на утримання позивача та дитини.

На підставі викладеного позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного місяця, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та закінчення навчання; стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку; стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 3 000 грн. щомісяця, починаючи з 01.01.2021 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

16 липня 2021 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому він зазначив, що до подачі позову добровільно сплачував позивачу грошові кошти на утримання дитини у розмірі 2 000 грн., строк дії договору оренди квартири закінчився і він на теперішній час мешкає там сам. Також зазначив, що має хронічне захворювання, а саме пошкодження медіального диску коліна, грижу дисків хребта. Окрім того, на його утриманні перебуває його матір, яка потребує систематичного догляду, а також він щомісяця сплачує кошти на утримання дитини від першого шлюбу та по кредиту. Однією сім`єю з позивачем проживали з грудня 2017 року по грудень 2020 року. Після припинення відносин із позивачем, ОСОБА_2 щомісяця сплачував кошти на утримання їх спільної дитини. У доповненнях до відзиву просив позов задовольнити частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), та на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/12 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

У відповіді на відзив, яка була надана позивачем до суду 10 серпня 2021 року, позивач із твердженнями відповідача, які були викладені у відзиві та доповненні до відзиву, не погодилась та зазначила, що відповідачу відомо, що їх спільній дитині ОСОБА_3 при народженні поставили діагноз: вроджена пневмонія, пренатальне гіпоксичне ураження ЦНС, піелоектація лівої нирки, лактозна недостатність через що у дитини спостерігається затримка в розвитку. Дитина потребує кошти не тільки на утримання, а і на лікування, реабілітацію та соціальну адаптацію. Також сама позивач має проблеми із здоров`ям. Зазначила, що довідки, які були надані відповідачем на підтвердження хронічних захворювань, видані близько 6 років тому і не можуть бути належним та допустимим доказом. Крім того, відповідачем на надано доказів, які б підтвердили витрати на лікування зазначених захворювань. Долучені до відзиву заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не можуть розглядатися судом в якості доказів, оскільки вони надані зацікавленими особами. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Бут Н.В. проти часткового задоволення позову не заперечували.

Суд, заслухавши думку учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що є підстави для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що від фактичних шлюбних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

У ході судового розгляду також встановлено, що відповідач працює у ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» на посаді токаря-розточувальника, дохід за період з лютого 2021 року по липень 2021 року відповідно до довідки про доходи становить 193 108,47 грн. (а.с. 158).

Матеріалами справи підтверджено, що від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2012 року було розірвано (а.с. 160), у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 51).

Із заяви ОСОБА_4 вбачається, що відповідач з 2012 року добровільно надає кошти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1 000 грн. на місяць (а.с. 48).

ОСОБА_6 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , пенсіонеркою та відповідно до наданих копій медичних документів (а.с. 36-44) за станом здоров`я потребує постійного амбулаторного лікування, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, обов`язок надавати яку ст. 202 СК України покладено на відповідача.

Згідно із ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг житло.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Із аналізу вказаних норм матеріального закону випливає, що дружина має право на утримання від чоловіка за умови, що здійснює догляд за дитиною до досягнення дитиною трьох років, та за умови того, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти, є обов`язковою умовою для їх стягнення.

Враховуючи вік дитини, а також те, що її батько проживає окремо, позивач позбавлена можливості працювати.

Згідно із ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України.

Згідно з ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем надаються кошти на утримання дитини від першого шлюбу та допомога матері, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімального розміру аліментів, встановленого СК України, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2021 року і до повноліття дитини, а також визначити розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 3-х річного віку, починаючи з 27.05.2021 року і до 11.03.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 79 СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини та на її утримання з дня подання позову до суду, тобто з 27 травня 2021 року.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць.

Щодо стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 3 000 грн. суд зазначає наступне.

Положеннями частини першої статті 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані трати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналіз вищевказаних норм вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем ОСОБА_1 на підтвердження додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано копії виписки з медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 78), консультаційні висновки спеціаліста (а.с. 81), копії медичних довідок, результатів медичних досліджень, квитанцій та чеків з аптек, медичних установ (а.с. 120-121, 132-153) щодо її витрат за період з квітня 2021 року по серпень 2021 року на медичні товари, ліки та послуги.

Оцінюючі надані позивачем докази, суд виходив з того, що для встановлення факту додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , пов`язаних з його лікуванням, необхідно встановити наявність у дитини тяжкої хвороби, підтвердженої висновком, довідкою відповідного спеціаліста, призначення дитині лікарем медичних препаратів, маніпуляцій, фактичні витрати позивача на призначене дитині лікування, що підтверджується платіжними документами. Однак, встановити за наданими позивачем доказами наявність додаткових витрат позивача на лікування дитини ОСОБА_3 , пов`язане з хворобою неможливо, оскільки зв`язок понесених ОСОБА_1 витрат з рекомендаціями лікарів (а.с.81-82), з наданих документів не вбачається. Тому копії чеків про придбання ліків суд не може прийняти як належний та достатній доказ, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що зазначені витрати понесені у зв`язку із лікуванням дитини. Суду не представлена доказова база із цього приводу як то призначення цих препаратів дитині лікарями тощо.

З виписки по рахунку позивача ОСОБА_1 (а.с.124-131) неможливо встановити, що витрати, на які вказує позивач як на ті, що пов`язані з хворобою дитини, здійснено саме на дитину ОСОБА_3 , тому суд не приймає зазначений доказ.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що позивачем не доведено наявність особливих обставин, які потребують додаткових витрат на дитину, що є її процесуальним обов`язком (частина перша статті 81 ЦПК України), у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Окремо суд роз`яснює, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшенням здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру стягнутих аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати у розмірі 1 816,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 180-185, 191 СК України, ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 141, 259, 265, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини-задовольнити частково.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2021 року і до повноліття дитини.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 3-х річного віку, починаючи з 27.05.2021 року і до 11.03.2022 року.

В задоволенні позову в іншій частині-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 1 816 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2021 року.

Суддя Н.Г.Остапенко