Провадження № 2-ві/760/26/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., за участю: секретаря судового засідання Кушніра Р.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді Оксюти Т.Г. в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), треті особи: державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Сабадаш Ольга Вікторівна, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Солом`янського районного суду міста Києва Оксюти Т.Г. перебуває цивільна справа № 760/21897/20 (2/760/7780/20) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Сабадаш О.В., Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання права власності на спадкове майно.

19.08.2021 до суду від представника відповідача у даній справі надійшла заява про відвід судді Оксюті Т.Г. від розгляду справи, в обґрунтування якої зазначено, зокрема, наступне:

«Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яку спадкодавець, за твердженням позивача, заповів їй.

Рішенням державного нотаріуса Сабадаш О.В. від 01.10.2020 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру за заповітом, оскільки заповіт складено таким чином, що однозначно встановити волевиявлення померлого ОСОБА_3 неможливо.

У заповіті зазначено, що все своє майно ОСОБА_3 заповідає на користь свого сина ОСОБА_1 без будь-яких застережень, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач вважає, що рішення державного нотаріуса Сабадаш О.В. є незаконним, оскільки, при складанні заповіту була допущена технічна описка і державний нотаріус Сабадаш О.В. допустила суб`єктивне трактування заповіту на користь одного спадкоємця ОСОБА_1 .

Стверджує, що ОСОБА_1 проігнорував пропозицію державного нотаріуса Сабадаш О.В., викладену в адресованому йому листі від 15.09.2020 № 2421/02-14, щодо спільного тлумачення заповіту у приміщенні Десятої київської держаної нотаріальної контори 01.10.2020, чим порушує її законні спадкові права.

Для доведення обставин позовних вимог, разом з позовною заявою, ОСОБА_2 подала до суду копії листів державного нотаріуса Сабадаш О.В. від 15.09.2020 № 2420/02-14, адресований ОСОБА_2 , від 15.09.2020 № 2421/02-14, адресований ОСОБА_1 , та повідомила суду, що, оригінали листів знаходяться у її представника - адвоката Брагаря А.А.

На позовну заяву подано відзив та зазначено, що ОСОБА_2 обрала неналежний спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів, у даній конкретній справі відсутній предмет спору, ОСОБА_1 неналежний відповідач, позовні вимоги безпідставні і не ґрунтується на вимогах закону.

ОСОБА_1 ніколи не отримував від державного нотаріуса Сабадаш О.В. листа з пропозицією щодо спільного тлумачення заповіту.

У поданому позивачем листі від 15.09.2020 № 2421/02-14, адресованому ОСОБА_1 , зазначено адресу: АДРЕСА_2 , за якою він не зареєстрований, ніколи не перебував і не проживав.

ОСОБА_2 також не зверталась до ОСОБА_1 з пропозиціями щодо спільного тлумачення заповіту.

Таким чином, ОСОБА_1 не міг «проігнорувати» пропозицію державного нотаріуса Сабадаш О.В. щодо спільного тлумачення заповіту.

У відповідності до вимог ст.ст. 213, 1256 ЦК, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями або судом на вимогу однієї або обох сторін.

Суд може ухвалити рішення про тлумачення заповіту лише при розгляді юридичного спору між сторонами на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників, в порядку позовного провадження.

Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача.

Стаття 1256 ЦК встановлює, що умовою звернення до суду з вимогою про тлумачення заповіту є наявність юридичного спору.

ОСОБА_2 не подала до суду жодного доказу на підтвердження юридичного спору з ОСОБА_1 стосовно тлумачення змісту заповіту і не вимагає ухвалити судове рішення про тлумачення заповіту в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 392 ЦК, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання майном заповідача на випадок смерті.

За інших обставин спадкоємець може звернутись з позовом про визнання права власності на спадкове майно у випадку за захистом права на обов`язкову частку у спадщині, в порядку ст. 1241 ЦК.

Відповідно до правової позиції, викладеній у п. 6 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій, направлених на порушення цивільних прав та інтересів ОСОБА_2 .

Вважаю, що суддя Оксюта Т.Г. не може брати участь у розгляді даної справи і підлягає відводу з підстав прямої чи побічної заінтересованості у результатах розгляду справи з огляду на обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

У підготовчому засіданні від 09.02.2021, представником відповідача адвокатом Топчій П.І. було заявлено клопотання про закриття провадження у справі за результатами підготовчого засідання в порядку ст.ст. 200, 255 ЦПК України, зокрема за відсутністю предмета спору.

Ухвалою від 09.02.2021, відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження в справі, мотивуючи своє рішення тим, що відповідач не визнає право власності позивача на спадкову квартиру.

Натомість, ухвалою від 09.02.2021 безпідставно задоволено клопотання представника позивача адвоката Брагар А.А. про призначення у справі судової лінгвістичної експертизи.

Ухвалу від 09.02.2021 про призначення судової експертизи було оскаржено в апеляційному порядку представником відповідача адвокатом Топчій П.І.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.04.2021 скасовано ухвалу від 09.02.2021 та ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Брагар А.А. про призначення експертизи, мотивуючи судове рішення тим, що відповідно до ст. 13 ЦПК, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 189 ЦПК, завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Для встановлення волевиявлення померлого ОСОБА_3 , викладеного у заповіті від 23.09.2017, необхідно надати правову, а не лінгвістичну оцінку, а тому призначення судово-лінгвістичної експертизи не вимагається.

Таким чином, мав би бути поданий позов про тлумачення заповіту (за наявності юридичного спору), а не визнання права власності на нерухоме майно - спадкову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за заповітом.

У судовому засіданні від 03.08.2021, позивач ОСОБА_2 та її представник повідомили суду, що вони не мають в наявності оригінал листа державного нотаріуса Сабадаш О.В. від 15.09.2020 №2421/02-14, адресований ОСОБА_1 , з пропозицію щодо зустрічі у приміщенні Десятої київської держаної нотаріальної контори для спільного тлумачення заповіту, оскільки копію цього листа було зроблено ними при ознайомленні з матеріалами спадкової справи в держаній нотаріальній конторі.

У судовому засіданні від 03.08.2021, представнику відповідача адвокату Топчій П.І. також стало відомо, що до матеріалів справи приєднано копію матеріалів спадкової справи, номер у спадковому реєстрі 64813507, номер у нотаріуса 994/2019, заведеної 28.09.2019 після смерті ОСОБА_3 , витребуваних від Десятої київської державної нотаріальної контори згідно ухвали суду від 26.11.2020 за клопотанням представника позивача адвоката Брагар А.А.

Проте, у судовому засіданні суд не ставив на обговорення питання щодо приєднання до матеріалів справи копії матеріалів спадкової справи і відповідне судове рішення не ухвалювалось.

У зв`язку з цим, у судовому засіданні від 03.08.2021, представником відповідача адвокатом Топчій П.І. було заявлено клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні та надання можливості ознайомитись з матеріалами спадкової справи.

04.08.2021, в приміщенні суду, представник відповідача адвокат Топчій П.І. ознайомився з копією матеріалами спадкової справи № 994/2019, витребуваної від Десятої київської держаної нотаріальної контори.

Із матеріалів спадкової справи № 994/2019 вбачається, що позивач ОСОБА_2 та її представник адвоката Брагар А.А. не могли ознайомитися з матеріалами спадкової справи в держаній нотаріальній конторі, зробити копію листа державного нотаріуса Сабадаш О.В. від 15.09.2020 № 2421/02-14, адресованого ОСОБА_1 , та копії інших матеріалів спадкової справи, оскільки на заяву ОСОБА_2 від 15.09.2020 про надання для ознайомлення матеріалів спадкової справи та можливості зробити копії документів, державним нотаріусом Сабадаш О.В. було відмовлено з дотриманням вимог ст.8 Закону України «Про нотаріат» щодо збереження нотаріальної таємниці згідно листа № 2484/02-14 від 18.09.2020 (том 1 а.с. 199).

Із листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06.10.2020 № 34633/6-20, складеного за результатами розгляду скарги та адвокатських запитів адвоката Брагар А.А., в діях та рішеннях державного нотаріуса Сабадаш О.В. не вбачається порушень вимог Закону України «Про нотаріат».

Для з`ясування обставин надсилання листів державного нотаріуса Сабадаш О.В. № 2420/02-14 від 15.09.2020 та № 2421/02-14 від 15.09.2020, адресованих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з пропозицією щодо зустрічі у приміщенні Десятої київської держаної нотаріальної контори для спільного тлумачення заповіту в частині волевиявлення померлого ОСОБА_3 щодо спадкування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , необхідна була особиста участь у судовому засіданні третьої особи - державного нотаріуса Сабадаш О.В.

У судовому засіданні від 17.08.2021, в порядку ст.ст. 43, 64, 81, 213, 223, 234, 240 ЦПК України, представник відповідача адвокат Топчій П.І. заявив письмове клопотання про оголошення перерви та виклик у судове засідання третьої особи - державного нотаріуса Сабадаш О.В. для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання про виклик у засідання державного нотаріуса Сабадаш О.В.

При цьому головуючий суддя Оксюта Т.Г. пояснив, що з`ясування зазначених обставин може бути здійснено шляхом витребування від Десятої київської держаної нотаріальної контори відповідної інформації та доказів і що таке клопотання може бути подано до суду між засіданнями.

Представником відповідача адвокатом Топчій П.І. було заявлено, що відповідне клопотання про витребування інформації та доказів буде підготовлено і подано до суду.

У судовому засіданні від 17.08.2021, в порушення вимог ст.241 ЦПК, до закінчення з`ясування всіх обставин справи та без перевірки їх доказами, головуючий суддя Оксюта Т.Г. запропонував перейти до судових дебатів.

На застереження представника відповідача адвоката Топчій П.І. про те, що судом не досліджувалися письмові докази, головуючий суддя Оксюта Т.Г. погодився дослідити лише окремі матеріали спадкової справи, на які буде вказано представника відповідача і що йому і так все зрозуміло.

Після цього, головуючий суддя Оксюта Т.Г. оголосив вибіркові матеріали справи та повідомив, що наступне судове засідання відбудеться 31.08.2021 о 12.00 год. для судових дебатів, клопотання про витребування доказів від Десятої київської держаної нотаріальної контори може бути подано до засідання.

Враховуючи зазначені обставини, зокрема те, що головуючий суддя Оксюта Т.Г., в порушення вимог ст. 12 ЦПК, не забезпечив засади змагальності сторін, не сприяв представнику відповідача адвокату Топчій П.І. в реалізації ним прав, передбачених ЦПК, під час судового засідання у справі № 760/21897/20 (№ 2/760/7780/20), яке відбулося 17.08.2021, виникли обґрунтовані сумніви щодо неупередженості та об`єктивності головуючого судді Оксюта Т.Г.

Вважаю, що за результатами розгляду даної справи може бути ухвалене не об`єктивне рішення.

Відповідно до ст. 36 ЦПК, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) пін є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36, суддя, зобов`язаний заявити самовідвід. З підстав, зазначених у ст. 36 судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у п.п. 1-4 ч. 1 ст. 36 звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу».

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва Оксюти Т.Г. від 25.08.2021 заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2021 для розгляду заяви про відвід визначено суддю Зуєвич Л.Л. Матеріали заяви про відвід фактично передано судді по реєстру 31.08.2021 о 18 годині.

Дослідивши обставини поданої заяви про відвід суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Однак при цьому частиною четвертою статті 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можуть бути підставами для відводу.

Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184 цс 20):

«Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує».

З заяви представника ОСОБА_1 про відвід судді Оксюти Т.Г. не встановлено наявність особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Також не встановлено наявності будь-яких обставин, що свідчать про те, що головуючий суддя не є безстороннім, неупередженим або об`єктивним.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини, викладені в заяві про відвід, оцінивши наведені доводи, суд вважає, що передбачені ст. 36 ЦПК України підстави для задоволення заявленого відводу відсутні.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 36, 40, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді Оксюти Тараса Григоровича в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Сабадаш Ольга Вікторівна, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності на спадкове майно залишити без задоволення, а справу передати судді Солом`янського районного суду міста Києва Оксюті Т.Г. для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Л. Зуєвич