Житомирський апеляційний суд
Справа №277/1191/20 Головуючий у 1-й інст. Гресько В. А.
Категорія 65 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №277/1191/20 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Греська В.А. у смт. Ємільчине,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» (далі ОСББ «М 16») звернулось до суду із даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача 6421 грн. 93 коп. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з яких: 4692 грн. 20 коп. житлово-комунальні послуги (членські внески); 698 грн. 19 коп. - 3% річних; 1031 грн. 54 коп. - інфляційні втрати та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог ОСББ «М 16» зазначало, що відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1 . Балансоутримувачем вказаного будинку є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16». Між сторонами договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території не укладався, однак фактично житлово-комунальні послуги відповідачці надавалися, за які у неї виникла заборгованість за період з 01.10.2019 по 30.11.2020 в сумі 4692 грн. 20 коп.

Відповідач ухилилася від підписання договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Позивач вважає, що між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відповідач не виконує обов`язки споживача у повному обсязі оплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Жодних претензій щодо якості та повноти наданих комунальних послуг відповідачка не заявляла. З урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми загальна сума заборгованості становить 6421 грн. 93 коп.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» заборгованість за період з 01.10.2019 по 30.11.2020 в сумі 6421 грн. 93 коп., з яких 4692 грн. 20 коп. заборгованість за житлово-комунальні послуги (членські внески); 698 грн. 19 коп. 3% річних; 1031 грн. 54 коп. інфляційних втрат, судовий збір в розмірі 2102 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., а всього на загальну суму 9523 грн. 93 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове - про закриття провадження у справі, а судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення судом були порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим рішення є незаконним та необґрунтованим. Суд у своєму рішенні не вказав які саме права позивача та яким саме чином, порушив відповідач. Також суд прийняв до уваги неналежні та недопустимі докази, оскільки подані позивачем докази є незаконними та протиправними та не підтверджують предмет спору, а саме надання їй житлово-комунальних послуг.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява N 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява N 64336/01).

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга повинна бути відхилена, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 з 06.06.2013 року належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.70).

Із матеріалів справи вбачається, що протоколом №9 від 24.12.2018 на зборах ОСББ «Малікова 16» було затверджено кошторис на 2019 рік та встановлено розмір внеску на утримання

будинку та прибудинкової території в сумі 4,24 грн. за 1 м.кв. 1 поверхи, і 5,08 грн. за 1 м.кв. 2-9 поверхи (а.с.18-22).

Договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території між ОСББ «М 16» та ОСОБА_1 не укладався.

Відповідно до розрахунку заборгованості по членському внеску на утримання будинку та прибудинкової території та штрафним санкціям по квартирі АДРЕСА_2 (о/р 91920) ОСОБА_1 за період з 01.10.2019 року по 30.11.2020 року має заборгованість в сумі 6421,93 грн., з них: 4692,20 грн. заборгованість за надані житлово-комунальні послуги (членські внески); 698,19 грн. 3% річних; 1031,54 грн. інфляційна різниця (а.с.7).

Також матеріали справи свідчать, що на адресу ОСОБА_1 направлено претензію №61/1 від 29 листопада 2020 року, яка залишена без відповіді та задоволення (а.с.23).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що надавачем житлово-комунальних послуг є ОСББ «М 16» і відповідачка користується наданими позивачем житлово-комунальними послугами, а відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Виходячи з положень ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Згідно ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічної переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

За положеннями ч. 3 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів.

Статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається зі змісту ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.7 ч. 3 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку має право вести претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надані послуги в порядку і строки, встановлені законом та/або договором.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Так, невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком (ч.3 ст.12 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). А позивач, як балансоутримувач вказаного майна, на підставі затверджених тарифів здійснює нарахування за надані послуги і в разі їх несплати вправі звернутись до суду із відповідним позовом, тому доводи апелянта в означеній частині є безпідставними.

Посилання ОСОБА_1 на порушення судом норм процесуального права також є надуманими. Подання відповідачкою відзиву на позовну заяву виключає ухвалення у справі заочного рішення, оскільки це можливе за одночасного існування умов, передбачених п.1 ст.280 ЦПК України.

Відповідачка не довела належними і допустимими доказами наявність в провадженні іншого суду тотожного позову.

ЇЇ посилання на судову практику Великої Палати Верховного Суду, наведені в апеляційній скарзі, є помилковими, оскільки ця практика стосується розгляду корпоративних спорів між членом ОСББ та керівним органом, а не правовідносин щодо сплати витрат на управління багатоквартирним будинком.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу адвоката ( а.с. 135-137).

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « М 16» судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 1000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Судді