Справа № 136/631/21
провадження № 2/136/148/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), з вимогою визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком за АДРЕСА_1 .

Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за АДРЕСА_1 . Відповідач приходиться їй колишнім зятем, місце проживання якого було зареєстроване у належному їй житловому будинку за його проханням та за проханням її доньки на деякий час.

Ураховуючи те, що відповідач не проживає за зареєстрованою адресою місця проживання з 2016 року, жодних зобов`язань щодо утримання житла не несе, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом, оскільки такий факт позбавляє її належним чином здійснювати свої правомочності як власника майна.

У визначений судом строк відповідач не направив до суду відзиву.

Ухвалою суду від 02.08.2021 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.11.2013 (а.с. 5).

Як убачається із записів вчинених у Домовій книзі житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6), місце проживання відповідача ОСОБА_2 було зареєстровано у вищевказаному житловому будинку.

Факт реєстрації місця проживання ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 , підтверджено відомостями з Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Згідно довідки органу місцевого самоврядування (а.с.8) слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований зять ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , але не проживає з 2016 року.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним йому об`єктом нерухомості.

За правилами ст. 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Наведене кореспондується із вимогами ст. 383 ЦК України.

За змістом ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач приходиться позивачеві колишнім зятем, у зв`язку із чим був вселений до належного позивачеві спірного житлового будинку, утім з 2016 року не проживає у ньому, не несе жодних зобов`язань по утриманню нерухомого майна.

Встановлені судом обставини підтверджуються належними та допустимими джоказами та відсутність відповідача понад п`ять років без поважних причин за місцем зареєстрованого місця проживання, що є юридичним фактом та підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права особи на користування житловим приміщенням.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 7680, 141, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя С.В.Шпортун