судді Сумського апеляційного суду Кононенко О.Ю.
02 вересня 2021 року м.Суми
Справа №589/1059/20
Провадження № 22-ц/816/1356/21
Вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Сумській області, Сумської обласної прокуратури підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю посадових осіб органу досудового розслідування, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням часу тривалості досудового розслідування, прийняття неправомірних рішень посадовими особами та фактичної бездіяльності органу досудового розслідування, відсутність належного контролю за досудовим розслідуванням з боку ГУНП в Сумській області та Сумської обласної прокуратури, виходячи з засад розумності та справедливості, ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 3000 грн.
Проте, погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову не можна, так як суд дійшов його з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.
Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.
Отже, визначальним у вирішенні категорії спорів про притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).
Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).
Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що підставою для відшкодування їй моральної шкоди у цій справі є надмірна тривалість кримінального провадження, пов`язана з бездіяльністю посадових осіб органу досудового розслідування в частині невиконання своїх службових обов`язків.
Як убачається з матеріалів справи, 31 серпня 2016 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми зобов`язано службову особу прокуратури Сумської області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, виконати вимоги, передбачені ч.1 ст.214 КПК України по заяві ОСОБА_1 від 11.08.2016 р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 382 КК України, в частині відомостей про те, що 08.07.2016 року проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 без відповідної ухвали слідчого судді про проведення обшуку за зазначеною адресою.
В ухвалі слідчого судді від 05 листопада 2019 року зазначено, що матеріали кримінального провадження підлягають поверненню до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області.
Проте, сам факт звернень ОСОБА_1 до посадових осіб та постановлення слідчим суддею процесуальних ухвал, якими зобов`язано відповідача вчинити певні дії, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачці моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені зазначені позивачкою ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до цивільно-правової відповідальності.
Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За правилом частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.
Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.
При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів їй завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні моральної шкоди, не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, що на підставі статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
Отже, ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не довела належними та допустимими доказами факту заподіяння їй моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і, відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяким чином не обґрунтований.
Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 3000 грн.
Враховуючи викладене, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити, а апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Сумській області, Сумської обласної прокуратури задовольнити.
Рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

02 вересня 2021 року Суддя Сумського апеляційного суду

О.Ю.Кононенко.