Провадження № 22-ц/802/981/21 Категорія: 83 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шевчук Л. Я.,

суддів Осіпука В. В., Федонюк С. Ю.,

секретар с/з Савчук Т. Ф.,

з участю:

представника позивача адвоката Петрука І. В.,

представника відповідача Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гураля С. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Державне підприємство «Сетам», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська Мирослава Валеріївна, про виключення майна з акту опису і арешту майна, за апеляційною скаргою відповідача Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що вона є власником нежитлового приміщення літнього кафе загальною площею 66,7 кв м, приблокованого критим переходом до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачу стало відомо, що 30 грудня 2020 року проводитимуться електронні торги з реалізації належного їй нерухомого майна у виконавчому провадженні № 29196388. Згідно довідки з АСВП від 11 грудня 2020 року боржником по даному виконавчому провадженню є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим представником дружини боржника ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ 26 червня 2020 року подано заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника, однак таке виконавче провадження закінчено не було, а саме майно було виставлене на прилюдні торги через ДП «СЕТАМ». В подальшому на підставі положень статті 38 Закону України «Про іпотеку» та застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у пункті 5.2 іпотечного договору від 14 березня 2007 року, позивач ОСОБА_1 набула право власності на це нерухоме майно.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що її право власності, як законного власника майна, порушено передачею належного їй майна на прилюдні торги, позивачка просила суд зняти арешт з вказаного нерухомого майна, виключити його з постанови про опис, зняти його з реалізації (лот № 455921 ДП «СЕТАМ»), а також просила стягнути з відповідачів в її користь понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Постановлено зняти арешт з нерухомого майна - нежилого приміщення літнього кафе загальною площею 66,7 кв м, приблокованого критим переходом до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що був накладений відповідно до постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Гречух О. Я. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 травня 2012 року, реєстраційний номер обтяження 12589337. Знято арешт та виключено зі списку нерухоме майно - літнє кафе загальною площею 66,7 кв м, приблокованого критим переходом до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що був накладений відповідно до постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Волинській області Новосада О. Ю. про опис та арешт майна (коштів) від 14 грудня 2017 року у виконавчому провадженні № 29196388.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, представник позивача апеляційну скаргу не визнав та просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 , суд першої інстанції врахував, що арешт нерухомого майна перешкоджає реалізації і новим власником майна ОСОБА_1 свого права на це майно, оскільки нею належним та у встановленому законом порядку чином набуто та зареєстровано таке право власності, а також враховано, що арешт нерухомого майна суперечить змісту рішення третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 30.07.2010 у справі №2/455-2010.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За змістом частини 1 статті 59 цього Закону до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття арешту з цього майна може звернутись особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові.

Таким чином, у позовному провадженні підлягає захисту порушене право власності у спосіб визнання права, передбачений пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України.

При цьому боржник у виконавчому проваджені не може бути позивачем у позовному провадженні про зняття арешту з майна.

Саме таке роз`яснення міститься у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 (з наступними змінами та доповненнями) та у пункті 5 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу нерухомого майна, що укладається на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі від 24 листопада 2020 року р.н.2756, ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» відчужила в користь ОСОБА_1 нежитлове приміщення літнього кафе загальною площею 66,7 кв м, приблокованого критим переходом до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Співвласником майна ОСОБА_2 була надана заява-згода про продаж предмету іпотеки іпотекодержателем відповідно до пункту 1.4 договору.

У пункті 1.3 договору зазначено, що право продажу вказаного майна, яке належало на праві власності ОСОБА_3 , виникло у продавця на підставі договору факторингу від 08.09.2020 та у зв`язку із порушенням умов кредитного договору №33/2007 від 14.03.2007 зі всіма змінами та додатками до нього та іпотечного договору від 14.03.2007, укладених між ВАТ «Мегабанк» та фізичною особою ОСОБА_3 .

Факт набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно - літнє кафе також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 242052004 від 27.01.2021.

Такий договір купівлі-продажу від 24.11.2020 ніким до суду не оспорено та станом на день розгляду справи укладений договір купівлі-продажу не визнаний судом недійсним.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.08.2011 у справі № 2018/6-171/11 (провадження № 2018/6-171/11/05) ухвалено видати виконавчий лист згідно рішення третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 30.07.2010 у справі № 2/455-2010 про солідарне стягнення з ТзОВ «Львівська лізингова Компанія» та ОСОБА_3 в користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитними договорами №88/2007 30 від 26.06.2007, №J№134/2007 від 10.09.2007, №157/2007 від 26.10.2007, №30/2008 від 03.03.2008, №53/2008 від 31.03.2008, №74/2008 від 06.05.2008, №85/2008 від 20.05.2008, №106/2008 від 12.06.2008, №114/2008 від 23.06.2008, №133/2008 від 16.07.2008, №168/2008 від 21.08.2008, №187/2008 від 23.09.2008, укладеними між ТзОВ «Львівська лізингова Компанія» та ВАТ «Мегабанк», забезпеченими договорами поруки від 26.06.2007, 10.09.2007, 26.10.2007, 03.03.2008, 31.03.2008, 06.05.2008, 06.05.2008, 20.05.2008, 21.08.2008, 21.08.2008, 23.09.2008, укладеними між ОСОБА_3 та ВАТ «Мегабанк». Окрім того, ухвалою визначено майно боржника, яке підлягає реалізації шляхом проведення публічних торгів.

Рішенням Третейського суду від 30.07.2010 у справі №2/455-2010 не вирішувалось питання про стягнення заборгованості за кредитним договором №33/2007 та договором іпотеки, укладеного на його забезпечення, а тому ухвалою Київського районного суду м. Харкова відповідно не вирішувалось питання про видачу виконавчого листа для звернення до примусового стягнення за заборгованістю, що виникла за цим кредитним договором.

На підставі постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Гречуха О.Я. від 23.05.2012 у виконавчому провадженні № 29196388, відкритим за виконавчим листом № 2018/6-171/11/05, виданим Київським районним судом м. Харкова 31.08.2011, накладено арешт на нерухоме майно, зокрема на нежитлове приміщення літнього кафе загальною площею 66,7 кв м, приблокованого критим переходом до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу №1022 від 14.03.2007, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А., що належить ОСОБА_3 , а також заборонено здійснювати відчуження вказаного майна в межах суми боргу.

Згідно копії постанови про опис та арешт майна боржника від 14.12.2017 у виконавчому провадженні № 29196388 за вищевказаним виконавчим листом встановлено, що ОСОБА_3 володіє нежитловим приміщенням літнього кафе загальною площею 66,7 кв м, приблокованого критим переходом до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , яке було описано старшим державним виконавцем ВПВР ДВС ГТУЮ у Волинській області Новосадом О.Ю. та на яке було накладено арешт.

Окрім того, відповідно до відкритих даних щодо публічних торгів, що здійснюються через ДП «СЕТАМ» за посиланням https://setam.net/ua/auction/ 455671 судом встановлено, що в межах виконавчого провадження № .11.2020 виставлено на торги лот № 455921, а саме: нежитлове приміщення літнє кафе загальною площею 66,7 кв м, приблоковане критим переходом до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.12.2020 у справі №161/20577/20 вжито заходи забезпечення позову - зупинено продаж арештованого майна - нежитлового приміщення літнього кафе загальною площею 66,7 кв м, приблокованого критим переходом до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 (Лот № 455921), яке передано на реалізацію в рамках виконавчого провадження № 29196388.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

26.02.2020 дружиною боржника ОСОБА_2 подано заяву про завершення виконавчого провадження № 29196388 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із смертю боржника, проте така заява була залишена державним виконавцем без розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що арешт зазначеного майна перешкоджає реалізації новим власником ОСОБА_1 своїх прав щодо цього майна, оскільки нею належним та у встановленому законом порядку чином набуто та зареєстровано таке право власності, а також погоджується з висновками суду, що накладення арешту на майно суперечить змісту рішення Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 30.07.2010 у справі №2/455-2010.

Доводи апеляційної скарги про те, що 24.11.2020 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською М. В. здіснено перереєстрацію арештованого держаним виконавцем майна на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, що укладається на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі від 24.11.2020, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ОСОБА_1 (РНОНМ: НОМЕР_2 , номер запису про право власності: 39355147), незважаючи на наявне зареєстроване обтяження - накладений арешт (реєстраційний номер обтяження: 12589337 від 07.06.2012) на підставі постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Гречух О. Я. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.05.2012, реєстраційний номер обтяження 12589337, не є предметом розгляду в цій справі.

Договір купівлі-продажу від 24.11.2020 ніким до суду не оспорено та станом на день розгляду справи такий договір не визнаний судом недійсним.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2021 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді