Справа № 344/9239/21
Провадження № 2/344/3035/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

02 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивовано тим, що 12.01.2005 зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від спільного подружнього життя у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніхдітей залишено на проживання з матір`ю. Відповідач матеріально дітей не забезпечує, хоча є молодою та фізично працездатною людино, інших утриманців немає, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердому грошовому розмірі по 2500,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття та на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердому грошовому розмірі по 2500,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак подала через канцелярію суду заяву в якій вимоги позову підтримала просила задоволити, а справу розглянути справу у її відсутності, не заперечувала щодо заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Просила не розглядати вимогу позову в частині стягнення аліментів на утримання дітей за минулий час.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток та розміщення оголошення на сайті суду, що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Відзиву на позов до суду не надходило.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.01.2005, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.08.2014 розірвано ( а.с 6-7).

Від спільного подружнього життя у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 23.02.2017 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 від 23.02.2017 року ( а.с. 8,10), які після розірвання шлюбу проживають з матір`ю.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні даного спору суд враховує те, що неповнолітні діти проживає та перебувають на утриманні у матері, відповідач офіційно не працює, але є молодою та фізично здоровою людиною, доказів про його доходи стороною позивача не представлено, інших утриманців у нього не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

На момент ухвалення судом рішення неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досягли шкільного віку, а отже потребують від позивача матеріальних витрат на їх утримання з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо, забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального, соціального розвитку, придбання шкільного приладдя та лікування. Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження матеріального стану відповідача та його доходи.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дітей сторін у забезпеченні належного матеріального їх утримання, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 1500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав неповнолітніх дітей в даній справі.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 10 червня 2021 року.

В решті вимог позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат підлягає згідно із ст. 141 ЦПК України.

Тому з відповідача в користь позивача слід сягнути 908,00грн. судового збору на користь держави.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 180,182,184,191 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,- задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повнолітня, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 10 червня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь держави (з зарахуванням на рахунок: UA 00009612, отримувач коштів ГУК в Ів.-Фр.об./ ТГ Ів.-Фр./22030101, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в розмірі 908,00грн.

В решті вимог позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В.Шамотайло