Пр.№ 2/155/607/21
Справа № 155/1062/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м.Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Адамчук Г.М.

при секретарі судового засідання Ревуцькій М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазначаючи у позовній заяві про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_3 , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: земельні ділянки площею 0,02 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,23 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у приватну власність ОСОБА_4 згідно рішення Скобелківської сільської ради Горохівського району Волинської області від 27 серпня 1997 року №8/4 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян». 23 червня 2000 року ОСОБА_4 змінив прізвище на « ОСОБА_3 ».

Позивачка є єдиною спадкоємицею майна за законом, яка прийняла спадщину після смерті сина, однак оскільки правовстановлюючих документів на вказане майно немає, а нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, то позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за законом першої черги право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на своє ім`я вищевказаних земельних ділянок після смерті ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Із виписки з рішення Скобелківської сільської ради від 27.08.1997 №8/4 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян" (а.с.14) вбачається, що сільська рада вирішила передати ОСОБА_4 у приватну власність безоплатно земельні ділянки надані для ведення особистого підсобного господарства площею 0,23 га та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,02 га.

Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Скобелка Горохівського району Волинської області, 23 червня 2000 року, запис №14, перемінив прізвище, ім`я, по батькові на ОСОБА_3

Як вбачається із повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 22 липня 2004 року Скобелківською сільською радою Горохівського району (а.с.11), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Горохів Горохівського району Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина.

З 1 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний Кодекс України (далі - ЦК України) в новій редакції.

Відповідно до п.п.4,5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 р.(далі - ЦК 1963 р.), обговорюючи питання про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно з ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із довідки Скобелківської сільської ради №1618 від 18.09.2016 вбачається, що спадкоємцем померлого ОСОБА_3 є його мати ОСОБА_1 .

Матеріалами спадкової справи № 281/2019, заведеної 16.10.2019 року Іваничівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , стверджується, що крім позивачки із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ніхто не звертався. Крім того, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частки житлового будинку з такою ж самою частиною надвірних будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державної нотаріальної контори від 05 липня 2021 року, вих.№260/02-31 (а.с.16), позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на неприватизовані земельні ділянки у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею майна померлого сина ОСОБА_3 , яка належним чином прийняла спадщину.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державної нотаріальної контори від 15 липня 2021 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.10).

За таких обставин, суд вважає, що позивачка, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 як спадкоємець майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за законом першої черги, має право на спадкування його майна, прийняла спадщину в установленому порядку, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачкою право на завершення приватизації і реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельних ділянок наданих у приватну власність ОСОБА_4 згідно рішення Скобелківської сільської ради від 27.08.1997 №8/4 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян" площею 0,23 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,02 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд .

Керуючись ст.ст.12, 13, 89, 200, ч.4 ст.206, 259, 264-265 ЦПК України, ч.1 ст.524, ст.ст.527, 529, 548, 549 ЦК УРСР, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом першої черги після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та реєстрацію права власності земельної ділянки площею 0,23 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,02 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які були надані у приватну власність ОСОБА_4 згідно рішення Скобелківської сільської ради від 27.08.1997 №8/4 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян".

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15.5) п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий