Номер провадження: 22-ц/813/4031/21
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

відповідач - ОСОБА_9 ,

треті особи - Комунальне підприємство «Житлово комунальний сервіс «Фонтанський», Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2020 року у складі судді Чернявської Л.М.,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_12 , треті особи Комунальне підприємство «Житлово комунальний сервіс «Фонтанський», Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про встановлення безоплатного постійного сервітуту щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_12 , який полягає у можливості проходу власників квартир вищевказаного будинку до горища вищевказаного будинку для його обслуговування і ремонту через кухню площею 11,6 кв.м квартири АДРЕСА_1 .

11.01.2020 до суду надійшла уточнена позовна заява від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_10 , треті особи КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», Управління охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини про встановлення сервітуту на нерухоме майно, та просили суд:

- встановити безоплатній, постійний сервітут щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_13 , який полягає у можливості проходу власників квартир вищевказаного будинку ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до горища вищевказаного будинку для його обслуговування і ремонту через кухню площею 11,6 кв.м. квартири АДРЕСА_1 ;

- визначити порядок користування безоплатним постійним сервітутом щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_13 , який полягає у можливості проходу власників квартир вищевказаного будинку ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до даху вищевказаного будинку для його обслуговування і ремонту через кухню площею 11,6 кв.м. квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_10 , треті особи Комунальне підприємство «Житлово комунальний сервіс «Фонтанський», Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про встановлення сервітуту на нерухоме майно задоволено. Встановлено на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 безоплатний постійний сервітут, який полягає у праві проходу через кухню площею 11,6 кв.м. квартири АДРЕСА_1 з метою користування приміщення горища, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не надав оцінки аргументам, висловленим відповідачем щодо відсутності підстав для задоволення позову, не надав оцінки запереченням проти позову та додатковим доводам, не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, а лише погодився з доводами позивачів, викладеними ними у позовній заяві. Докази були досліджені судом першої інстанції односторонньо, з порушенням норм процесуального права і їм дана не вірна правова оцінка, тому апеляційний суд має законні підстави для встановлення обставин, що мають значення для справи, та дослідження й оцінки наявних у справі доказів.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду в частині встановлення сервітуту залишити без змін. В іншій частині викласти його в наступній редакції: визначити порядок користування безоплатним постійним сервітутом щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_15 , який полягає у можливості проходу власників квартир вищевказаного будинку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до даху вищевказаного будинку для його обслуговування і ремонту через кухню площею 11,6 кв. м. квартири АДРЕСА_1 та передання ключів до горища, кухні на зберігання до ЖКС «Фонтанський» та управляючої багатоквартирним житловим будинком за адресом: АДРЕСА_3 ОСОБА_16 , яка мешкає за адресом: АДРЕСА_3 . Визначити суму судових витрат, що понесли позивачі у розмірі 3380,69 грн загальних судових витрат та 243 грн судового збору та стягнути з відповідачки ОСОБА_15 на користь представника позивачів ОСОБА_1 загальних судових витрат у сумі 3380,69 грн загальних судових витрат та 243 грн судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що не було зроблено ані змін до документів про право власності на зазначену вище нерухомість, не було внесено відповідного підтверджуючого документу до судового провадження та не було додано до матеріалів справи. Позивачі надали докази того, що мають право на користування горищем за негайною потребою (забезпечення функціонування будинку), але ключі від горища знаходяться не в відповідних комунальних установах, а лише в ОСОБА_15 , що є порушенням законодавства. Суд проігнорував вимоги, щодо встановлення факту знаходження ключів від горища в органах ЖЕКу та в з рішенні зазначається, що 14 серпня 2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява, проте зміст передано не точно. Також зазначали, що раніше вже відповідач не виконував рішення суду, тому позивачі не змогли подати заяву на реєстрацію сервітуту, адже задля приймання зазначеної заяви, реєстраційним органам слід отримати повний пакет документів до якого, в тому числі, входить копія документів про право власності на квартиру ОСОБА_15 та копію паспорту та коду її. Тому апелянти просять витребувати у відповідача копію зазначених документів, а саме: копію паспорту, копію коду ІНН, копію договору купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 , №9а від 2013 року, та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на дату судового засідання, чи безпосереднього за декілька днів до того, для подальшого подання в органи реєстрації прав.

26.01.2021 представник позивачів ОСОБА_1 надала суду відзив на апеляційну скаргу та просила суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_12 , задовольнити вимоги апеляційної скарги позивачів.

14.06.2021 представник Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської ОДА надав суду відзив на апеляційну скаргу.

12.08.2021 від позивачів ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Треті особи в судове засідання 12.08.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без участі учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_12 , представника позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 ОСОБА_1 , дослідивши доводи, наведенні в апеляційних скаргах, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Матеріали справи свідчать, що будівля під АДРЕСА_4 , колишній будинок ОСОБА_17 , збудована у 1903 році за проектом арх. В. І. Прохаска. Під охорону держави прийнятим рішенням Одеського обласного виконавчого комітету від 27.12.1991 №580 як пам`ятка містобудування та архітектури місцевого значення.

Позивачі є власниками квартир в будинку АДРЕСА_4 , а саме: ОСОБА_1 є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_5 ; ОСОБА_2 є власником частини квартири АДРЕСА_6 ; ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_7 ; ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_8 ; ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_9 ; ОСОБА_7 та ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_10 .

ОСОБА_9 є власником квартири під АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30 серпня 2013 року.

Встановлено, що з часу придбання квартири у власність ОСОБА_12 нею здійснена її самочинна реконструкція, серед інших влаштованих змін зміна цільового призначення колишнього коридору, що слугував проходом до горища будинку на приміщення кухні до квартири. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 14 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року, позовні вимоги Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_12 , треті особи Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 про приведення самовільно реконструйованої квартири у попередній стан задоволено. Зобов`язано ОСОБА_12 привести квартиру АДРЕСА_1 в первинний стан у відповідності до технічного паспорту виготовленого КП «Міське агентство з приватизації житла». Рішення набрало законної сили.

В рішенні встановлено, що ОСОБА_12 самовільно виконала роботи з внутрішньої реконструкції зазначеної квартири, чим значно погіршила житлові, побутові умови мешканців суміжних квартир та технічний стан будинку, що також підтверджується актом обстеження від 23.10.2014.

23.10.2014 ОСОБА_12 вручений припис про приведення квартири в первинний стан, який станом на теперішній час не виконаний.

Оскільки припис не був виконаний, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження №739 від 26.11.2014 «Про приведення самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 , в первинний стан».

Вказане розпорядження власником квартири виконано не було.

Вбачається, що над квартирою, яка належить на праві власності відповідачу, розташоване допоміжне приміщення горища, прохід до якого можливий через приміщення квартири відповідача.

З листа Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області вбачається, що при сумісному огляді з начальником дільниці КП ЖКС «Фонтанський» горищного приміщення будинку по АДРЕСА_4 виявлено ряд суттєвих порушень вимог чинного законодавства у сфері пожежної безпеки. Управлінням запропоновано вжити заходи щодо приведення горища у відповідності до вимог правил пожежної безпеки (т.3, а с. 155).

Згідно пояснень позивачів, до 2016 року прохід до горища добровільно надавався позивачам колишнім власником квартири АДРЕСА_11 . Після того як право власності на квартиру перейшло до відповідача, остання здійснила в ній реконструкцію квартири та не надає прохід до горища, який є власністю мешканців будинку, чим позбавляє можливості здійснення ремонту даху будинку та усунення порушень вимог правил пожежної безпеки. На горищі розташовані димоходи та вентиляційні канали, належне їм обладнання, доступ до нього необхідний для обслуговування будинку. Більш того, відсутність доступу впливає на протипожежну безпеку, оскільки у разі пожежі, доступ до горища обмежений. Так, нещодавно сталася пожежа, з метою її ліквідації пожежники через квартиру ОСОБА_12 потрапили на горище та ліквідували пожежу, але врятувало те, що ОСОБА_12 відчинила двері та надала їм доступ до горища. У разі її відсутності існує загроза для життя мешканців будинку на випадок пожежі чи іншої надзвичайної ситуації.

У зв`язку із створенням відповідачем перешкод у доступі в горищний простір, позивачі неодноразово зверталися до Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини, що підтверджується долученими до матеріалів справи зверненнями та відповідями на звернення.

Листом Управління охорони об`єктів культурної спадщини від 05 грудня 2014 року на звернення позивачів від 05.11.2014 щодо порушення законодавства в будівлі по АДРЕСА_4 та в межах компетенції повідомлено, що під час опрацювання звернення було з`ясовано, що власником приміщень квартири АДРЕСА_11 є ОСОБА_12 . Також було встановлено, що власником у порушення ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» не оформлено охоронний договір. Для перевірки фактів, викладених у звернені, було організовано два виходи на місце для обстеження приміщень квартири. В результаті першого обстеження 14.11.2014 представницею власника приміщень, ОСОБА_18 , яка є сестрою власниці, не було надано доступ до всіх приміщень квартири. В приміщеннях, що були оглянуті, зафіксовано влаштування гіпсокартонних перегородок та вхідного прорізу в перегородці з каменю-черепашника. Зазначені роботи проводились без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини, що є порушенням ст. 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини». На момент огляду ремонтні роботи не проводились. Також, було встановлено, що доступ до приміщень горища зазначеної будівлі-пам`ятки можливий лише через приміщення кв. АДРЕСА_11 . Представницю власника ОСОБА_18 було попереджено про необхідність надання власником правовстановлюючої документації до управління охорони культурної спадщини з метою укладання охоронного договору та надання доступу до всіх приміщень кв. АДРЕСА_11 . Під час повторного обстеження 03.12.2014 власник не надав доступ до приміщень зазначеної квартири, таким чином вимоги органу охорони культурної спадщини були проігноровані.

З метою забезпечення вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини Управління листом від 03.12.2014 звернулось до ГУ МВС України в Одеській області з проханням посприяти у притягнення власника приміщень квартири АДРЕСА_11 до адміністративної відповідальності згідно зі ст. 92 КУпАП, а саме забезпечити доступ до зазначених приміщень для їх обстеження та перевірки фахівцями управління охорони об`єктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації.

Згідно з актом ПУ КП ЖКС «Фонтанський» №7 від 23.02.2016 за заявою ОСОБА_1 проведено обстеження парадних, приміщення горища 4-х поверхового флігеля, горища будинку АДРЕСА_4 . При обстежені встановлено, що є чотири парадні та сходовий майданчик запасного виходу. В парадних вихід на горищне приміщення не виявлено. При обстежені сходин запасного виходу встановлено, що до неї виходять двері із балконів комунальних квартир, яка служить входом до квартири АДРЕСА_11 , через яку відбувається лише один вхід в горищне приміщення флігеля. Іншого виходу в горищному приміщені з сходових майданчика парадних немає. При обстежені горищного приміщення виявлено, що вхід на нього здійснюється через квартиру АДРЕСА_11 . В горищному приміщенні проходять димоходи та вентиляційні канали, два слухових вікна, які є виходом на дах флігеля.

27.12.2014 Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області складено висновок про результати розгляду заяви начальника Управління охорони об`єктів культурної спадщини. У висновку зазначено, що при неодноразовому відвідувані кв. АДРЕСА_1 , двері квартири ніхто не відчиняв, на залишені запрошення з`явитися на ДПМ №1, який розташований за адресою: АДРЕСА_8 ніхто не з`явився.

За даними висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.05.2018 вихід на горище і дах будинку АДРЕСА_4 , до приватизації кв. №9а в 03.09.2009 та до її продажу в 13.08.2013 здійснювався через приміщення «4» (нині прим. «1») кв. АДРЕСА_11 . Вихід через приміщення «4» (нині прим «1») є єдиним безпечним виходом в об`єм горища флігеля літ. «А» та на дах через слухові вікна. Встановлено, що єдино можливим безпечним доступом до приміщення горища флігеля літ. «А» житлового будинку АДРЕСА_4 прохід через приміщення «1» площею 11,6м*. віднесеного згідно з технічними інвентаризаціями різних періодів до квартири АДРЕСА_11 , в зв`язку з чим існує технічна необхідність встановлення сервітуту для прим. «1» для безперешкодного доступу для працівників виконавця послуг, безпосередньо відповідальним за технічний нагляд конструкцій будинку, і для працівників, котрі виконують ремонтні роботи.

Згідно статті 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Статтею 403 ЦК України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Відповідно до статті 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Однією з основних ознак сервітуту, який підлягає встановленню за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягнути згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо. Умовою встановлення сервітуту у такий спосіб є те, що позивач має довести у суді, що нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна неможливе без встановлення сервітуту.

Вказані обставини справи та наявні в ній докази доводять наявність у приміщенні горища будинку ряду порушень вимог чинного законодавства у сфері пожежної безпеки, а також підтверджують факт відсутності можливості потрапляння мешканців будинку до горища іншим шляхом аніж через коридор квартири відповідача, яка таке право позивачам відмовляється надавати.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу на підставі доказів, що подані учасниками процесу, дійшов до правильного висновку про задоволення позову та таким чином захистив права позивачів, оскільки останні довели, що єдиний безпечний доступ до приміщення горища можливий через приміщення квартири АДРЕСА_11 , яка перебуває у власності відповідача.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо безпідставності не врахування судом наявності інших можливих варіантів доступу до горища суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

З висновку експерта Гончар Н.В. вбачається, що при дослідженні встановлено, що доступ до горища можливий шляхом влаштування входу в горищний простір з парадних 1,2,3,4 будинку з влаштуванням люку з закріпленою вертикальною драбиною, а також з даху будинку де розташований люк, через який піднімається металева драбина. Відповідно до висновку судового експерта Рапач К.В. будівельно-технічної експертизи наявна технічна можливість потрапляння до горища будинку шляхом облаштування виходів з сходових площадок.

Проте, як слідує з листа Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини від 01.06.2016 влаштування отворів для доступу на горище порушить архітектурно-художню композицію інтер`єру сходової клітини, будинок є пам`яткою архітектури та перебуває під охороною держави з метою недопущення втрати його автентичного стану. Щодо варіанту потрапляння до горища через дах будинку управління зазначило, що цей варіант є небезпечним для життя.

Отже, доводи про неприйняття цього висновку обумовлені відповіддю органу, без дозволу якого унеможливлена жодна реконструкція будинку.

Водночас, висновком експертизи від 28.08.2015 встановлено, що саме вихід через квартиру АДРЕСА_11 » є таким, що відповідає вимогам протипожежної безпеки.

В свою чергу, відповідачем не спростовано факт відсутності інших безпечних варіантів потрапляння позивачів до приміщення горища, аніж через приміщення квартири.

Посилання відповідача на обмежене коло осіб, які мають право потрапляння на горище будинку, перелік яких міститься в наказі Держаного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005, не позбавляє співвласників багатоквартирного будинку права на нерухоме майно, співвласниками якого вони є в силу вимог закону та мають право на користування ним.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 на вірність висновків про наявність підстав для задоволення позову не впливають, а тому підставою для скасування рішення бути не можуть.

У апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 зазначили про те, що суд не в повній мірі розглянув їх позовні вимоги, оскільки позивачі в уточненій позовній заяві просили встановити сервітут для проходження та визначення порядку користування безоплатним постійним сервітутом щодо квартири АДРЕСА_1 (який полягає у можливості проходу власників квартир вищевказаного будинку, а також передання ключів до відповідних органів), а також просили зобов`язати відповідача надати копію паспорту, а також копії договору купівля-продажу квартири та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно для подальшої реєстрації сервітуту.

Разом з тим згідно з останніми уточненнями позовної заяви, які надійшли до суду першої інстанції 11.01.2020, вимоги щодо передання ключів до відповідних органів, а також зобов`язання відповідача надати копії зазначених вище документів позивачами не заявлялися, суд лише в межах заявлених позовних вимог, які були викладені позивачами у останній редакції уточної позовної заяви, розглянув позов.

Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги позивачів в цій частині є безпідставними.

Щодо посилань позивачів на порушення суддею першої інстанції вимог Кодексу суддівської етики, то суд апеляційної інстанції в межах перегляду рішення суду не наділений правом надання оцінки таким доводам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, питання щодо присудження судових витрат, понесених з розглядом справи розглядає суд, який за результатом розгляду справи ухвалив рішення. Питання розподілу судових витрат судом першої інстанції було розглянуто та ухвалено додаткове рішення. Тому вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат понесених за проведення експертизи у суді першої інстанції не розглядаються.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що апеляційна скарга позивачів залишена без задоволення, судовий збір за подання та розгляд апеляційної скарги на користь позивачів стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 03.09.2021.

Головуючий:

Судді: