П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 266/2495/20

Номер провадження 22-ц/804/2220/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Мальцевої Є.Є., Пономарьової О.М.,

секретар - Сікора М.М.

сторони:

заявник (позивач) - ОСОБА_1

заінтересовані особи (відповідачі) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний центр спорту та розваг», фізична особа-підприємець ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2021 року, у складі судді Курбанової Н.М.,

у справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3

про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний центр спорту та розваг», фізичної особа-підприємця ОСОБА_2

про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям приміщення,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

18 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний центр спорту та розваг» (далі - ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг»), уточнивши вимоги якого 30 червня 2021 року, заявив позовні вимоги також до фізичної особа-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4 ), просив відшкодувати йому матеріальну шкоду, завдану залиттям приміщення, з ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» та ФОП ОСОБА_4 351093 грн, а саме: стягнув з ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» 183046,50 грн, з ФОП ОСОБА_4 168046,50 грн.

В мотивування позову ОСОБА_1 зазначив, що є власником 92/1000 частки нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке купив у ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» на підставі договору купівлі-продажу від 17 серпня 2018 року. Належне позивачу приміщення знаходиться в підвалі п`ятиповерхового офісного будинку. 18 листопада 2019 року позивачем виявлено залиття належного йому приміщення каналізаційними відходами. Відразу позивач звернувся до власника ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і бургерної « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_4 , орендоване приміщення якого знаходиться зверху та всі комунікації проходять через підвальне приміщення, та до ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг», якому належать приміщення. Згідно висновку судового експерта Новікова В.С. вартість ремонтно-відновлюваних робіт та робіт по усуненню пошкоджень, завданих нежитловому приміщенню в будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 внаслідок його залиття 18 листопада 2019 року, 262003 грн. Крім того, в пошкодженому приміщенні знаходились дві ванни «джакузі», вартість відновлюваних робіт відповідно до висновку ПП «Капітал-Експресс» становить 104090 грн, загальна сума майнової шкоди складає 366093 грн. Згідно з розпискою ФОП ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 кошти у розмірі 15000 грн в рахунок часткової компенсації матеріальної шкоди, завданої внаслідок прориву каналізації у листопаді 2019 року.

09 липня 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на 1/3 частину житлового приміщення (квартиру), яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , та накласти арешт на житлове приміщення (квартиру) за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг».

В мотивування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що ФОП ОСОБА_4 сплатив йому тільки частину матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок прориву каналізації, інші кошти відмовляється відшкодовувати. ФОП ОСОБА_4 , як орендар приміщенням, може в будь-який час звільнити приміщення та припинити підприємницьку діяльність, договір оренди нежитлових приміщень між ФОП ОСОБА_4 з ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» дійсний до 31 травня 2021 року. Вказує, що відповідачі не бажають сплачувати ОСОБА_1 кошти, не йдуть на перемови, відмовляються вирішити спір. Відповідачі постійно отримують дохід, але не бажають відшкодовувати заподіяну шкоду. Внаслідок залиття приміщення воно прийшло в непридатний стан та позивач не має можливості його використовувати. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову порушує право позивача на судовий захист, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечення ефективного захисту прав та інтересів позивача.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг», ФОП ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову, як накладення арешту на майно, позбавляє відповідачів ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» та ФОП ОСОБА_4 права користування даним майном, в той час коли право власності є непорушним.

Суд також виходив з того, що ціна позову визначена позивачем у розмірі 351093,00 грн, у позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути у відшкодування матеріальної шкоди на свою користь з ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» у сумі 183046,50 грн та з ФОП ОСОБА_4 - 168046,50 грн, однак з середньої ринкової вартості житла у м. Маріуполі вбачається, що вартість нерухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт, в декілька разів вища ніж ціна позову, тому ціна позову не співмірна заходам забезпечення позову.

Суд прийшов до висновку, що до заяви не долучено доказів, які б свідчили про те, що відповідачі з метою утруднення виконання рішення про стягнення з них заборгованості намагаються відчужити нерухоме майно, а посилання відповідача на те, що ОСОБА_4 сплатив частину шкоди в розмірі 15000 грн, тому визнав свою вину, є безпідставними, оскільки це може свідчити лише про те, що він відшкодував позивачу у матеріальну шкоду у розмірі 15000 грн.

Суд прийшов до висновку, що у даному випадку відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

26 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 липня 2021 року визначено склад колегії суддів: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Мальцева Є.Є.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2021 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 серпня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 серпня 2021 року визначено склад колегії суддів: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Мальцева Є.Є., Пономарьова О.М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судом першої інстанції у порушенням процесуальних норм не повно досліджено обставини справи, на які посилався заявник, як на підставу для застосування заходів забезпечення позову, не досліджено та не надано оцінки наданим доказам, не надано правової оцінки обґрунтуванням позивача.

Суд прийшов до помилкового висновку, що відсутні докази на підтвердження дійсного наміру відповідачів відчужувати майно, оскільки даний спір має майновий характер та забезпечення позову спрямоване лише на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та в разі вирішення спору, можуть бути скасовані судом.

Судом не прийнято до уваги та не досліджено додані до заяви матеріали, що підтверджують дані відповідачів. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду

Відзив на апеляційну скаргу

Відповідачами не використано право, передбачене ст.360 ЦПК України, та не подано відзив на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.07.2021 р. житлове приміщення (3-кімнатна квартира) за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг», .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.07.2021 р. 1/3 частина житлового приміщення (3-кімнатної квартири), належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , Україна, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки «ФОП ОСОБА_6 » від 16.04.2020 р., ним 18.11.2019 р. отримано заявку про затоплення підвального приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ним було проведені роботи по прочищенню каналізаційних труб, які були забиті харчовими продуктами, жирами.

Відповідно до розписки від 06 березня 2020 року ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 15000 грн в рахунок компенсації матеріального збитку, спричиненого внаслідок прориву каналізації в листопаді 2019 року приміщенню, що знаходиться в цокольному поверсі під рестораном « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та бургерною « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Згідно з висновком судового експерта № 2/с Новікова В.С. від 20.01.2021 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів по усуненню ушкоджень, завданих нежилому приміщенню в будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , внаслідок його залиття 18.11.2019 року та пред`явлених при проведенні огляду експерту, становить 262003 гривні з ПДВ.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 , відповідач ФОП ОСОБА_4 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (т.2 а.с.47, 51, 54). Від позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_7 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності та відсутності відповідача ФОП ОСОБА_4 (т.2 а.с.57, 60).

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» Бондаренко Н.С. та Гатіятулліна О.Р. пояснили, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24 лютого 2017 року ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» продало квартиру АДРЕСА_4 . Зазначена квартира на балансі підприємства не обліковується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову, заперечення представників відповідача ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» Бондаренко Н.С., Гатіятулліної О.Р., які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у частині 1 статті 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених частиною 1 статті 150 ЦПК України, утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Визначений статтею 152 ЦПК України перелік видів забезпечення позову не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані інші його види.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Позивач ОСОБА_1 має намір упередити можливе відчуження відповідача нерухомого майна, однак задля упередження відчуження майна арешт майна не потребується, так як дії по відчуженню майна можуть бути заборонені із застосуванням іншого, передбаченого частиною 1 статті 150 ЦК України виду забезпечення позову, який не обмежуватиме відповідачів у реалізації права володіння та користування належним їй майном.

Арешт нерухомого майна може мати наслідки у вигляді збитків відповідачів.

Як вбачається з наданого представником ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» під час розгляду справи апеляційним судом договору купівлі продажу від 24 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Макаревич В.Г., який приймається апеляційним судом, оскільки зазначений доказ не був наданий апеляційному суду з поважної причини внаслідок розгляду заяви про забезпечення позову без участі відповідачів, ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» продало квартиру АДРЕСА_4 (т.2 а.с.61-62).

Отже, підстави для накладення арешту на житлове приміщення (квартиру) за адресою: АДРЕСА_3 , відсутні, оскільки зазначена квартира не належить на праві приватної власності ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг», а належить іншій особі.

Посилання представника позивача на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 264427606 від 05 липня 2021 року житлове приміщення (квартира) за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві власності ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» є безпідставним, оскільки зазначена довідка, яка зроблена за суб`єктом ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» не містить актуальної інформації щодо наявності у останнього права власності на вказану квартиру. А інформація, відображена у розділі «Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно» не відображає актуальну інформацію про об`єкт нерухомого майна, оскільки містить відомості про об`єкт нерухомого майна, з якого вбачається, що на підставі договору купівлі продажу № 1438 від 09 липня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Макаревич В.Г. квартира АДРЕСА_4 належала ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» (т.1 а.с.240 - 256)

.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 липня 2021 року 1/3 частина 3-х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , РНОПП НОМЕР_1 (т.1 а.с.258).

В даному випадку накладення арешту на 1/3 частину квартири, належної ОСОБА_4 не відповідає встановленим частиною 3 статті 150 ЦПК України вимогам співмірності, порушує права та інтереси відповідача. Крім того, позивачем не надано відомостей щодо вартості належної ОСОБА_4 1/3 частки квартири, з якого можливо зробити висновок щодо співмірності заявлених позовних вимог до останнього та вартістю належної йому частки в квартирі, на яку позивач просить накласти арешт.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що ухвалу суду першої інстанції ухвалена без додержання норм процесуального права.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, оскільки відповідач ТОВ «Міжрегіональний центр спорту та розваг» не є власником квартири АДРЕСА_4 . Щодо вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину житлового приміщення (квартиру), яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про несвпівмірність позовних вимог та середньої ринкової вартості житла в м.Маріуполі, а також відсутності доказів, які б свідчили про те, що відповідач ОСОБА_4 з метою утруднення виконання рішення про стягнення з нього заборгованості намагається відчужити нерухоме майно.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду ухвалена з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду, і висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення на підставі статті 375 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2021 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 31 серпня 2021 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

Є.Є.Мальцева

О.М.Пономарьова