Дата документу 30.08.2021 Справа № 330/2974/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/2974/20 Головуючий у 1-й інстанції: Федорець С.В.
провадження № 22-ц/807/2067/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 03.06.2019р. Цією заявою, як вказує позивач, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Розмір кредитного ліміту був збільшений до 8000,00 гривень.

Також позивач зазначає про те, що в редакції Умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019р., починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнтом з погашення кредиту, останній зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від неповернутого в строк кредиту на підставі ч. 2 статті 625 ЦК України, які встановлені у розмірі 86,4 % від простроченої суми заборгованості - для картки «Універсальна», у розмірі 84,0 % - для картки «Універсальна Голд».

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, за посиланнями позивача, станом на 18.10.2020р. має заборгованість у розмірі 10 060 гривень 91 копійка, яка складається з наступного: 8 061,30 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 1 999,61 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, яку банк просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами у справі.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду зібраним у справі доказам, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що, відмовляючи у задоволення позовних вимог, місцевий суд помилково посилався на практику ВП ВСУ, висловлену у постанові від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17-ц (14-131цс19), суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявні витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (в редакції, що діяла на момент підписання анкети-заяви), копія наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» (в редакції, що діяла на момент підписання анкети-заяви), підписаний позичальником паспорт споживчого кредитування. Відсутність підпису боржника на відповідних умовах і правилах не свідчить про неукладеність договору. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, тому погодження істотних умов договору відбулось згідно з чинним законодавством шляхом приєднання клієнта до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідач користувався кредитними коштами, а тому зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитом.

Відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу не надійшло. Проте в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких відповідно до приписів ч. 6 статті 19 ЦПК України належать справи незначної складності та справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.06.2019 відповідач звернулась до Приватбанку з анкето-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 13).

Суд вказував, що з наданих Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування

кредитної картки та Довідки про надані відповідачем кредитні картки, банком на підставі договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 8000 грн. (а.с. 11, 12).

Судом зазначено, що банк вважає, що між сторонам в такий спосіб укладено кредитний договір, а на підтвердження заборгованості надано виписку про рух коштів по картрахунку відповідача. Але суд не вважав, що з виписки можливо встановити істотні умови договору, зокрема, через те, що кредитний ліміт весь час збільшувався за рахунок списання нарахованих відсотків та страхових платежів, про що будь-якого погодження між сторонами не відбулось. При цьому, паспорт споживчого кредитування, підписаний споживачем, суд також не визнав таким, що погоджує умови кревного договору, оскільки ним визначено умови за двома картками «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», але жодних даних про те, який саме кредитний продукт був наданий відповідачу, позивач не зазначив.

За вказаних обставин суд вважав, що немає можливості встановити ані умови кредитування, ані процентну ставку за користування кредитними коштами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що зібраними у справі доказами не було доведено, яким кредитним продуктом скористався відповідач, як нараховувалась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 061,30 грн. та відсотки у розмірі 36 %. Тобто за змістом мотивувальної частини рішення суду вбачається, що суд фактично не зміг встановити, на яких умовах було укладено кредитний договір.

Між тим, колегія наголошує, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою у тих доводах, що саме на суд покладається обов`язок з`ясування істотних умов договору, оскільки банком надані відповідні документи, на які він посилається як на складові кредитного договору, але суд їм оцінки не надав: і не прийняв їх до уваги, але й не відкинув як докази погодження з позичальником умов договору. Тобто суд припустився неповноти у встановленні дійсних правовідносин сторін та, відтак, і обставин справи.

В ході апеляційного розгляду, перевіряючи надані на підтвердження укладення кредитного договору документи, колегія дійшла до таких висновків.

Згідно з наданим банком розрахунком у відповідача ОСОБА_1 станом на 18.10.2020 року утворилась заборгованість - 10060 гривень 91 копійка, яка складається з наступного: 8061,30 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 1999,61 гривень - заборгованість за простроченими відсотками.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про видані картки, копію заяви позичальника, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку - ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг,у редакції що діяла на момент підписання заяви, витяг з «Тарифів».

Так, у анкеті-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 03.06.2019р. зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», пам`яткою клієнта складає між ним та банком договір банківського обслуговування, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернету, та які він отримав шляхом самостійного роздрукування.

Також позивач долучив до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту, який є актуальним до 18.06.2019 року та містить зразок підпису відповідача.

Щодо визначення істотних умов кредитного договору Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку, до яких приєдналась відповідач, підписавши анкету-заяву від 03.06.2019р., то судом першої інстанції взагалі не було надано оцінки цим документам.

Але колегія наголошує на тому, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг.

До матеріалів позовної заяви долучено копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold», але неможливо встановити, який саме тариф собі обрав і на який погодився відповідач, та якою карткою користувався.

Позивач хоча і долучає довідку з інформацією про надані картки відповідачу, однак в ній відсутні дані про те, якими саме ці кратки були і відповідно яким тарифом останній користувався.

Колегія вважає, що надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», розміщені на сайті, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони укладали кредитний договір, обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, який при цьому погодилася з ними, підписуючи Заяву.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про укладення кредитного договору, конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті - заяві домовленості сторін про встановлення кредитного ліміту, встановлення процентів за користування кредитом, сплату заборгованості за відсотками за користування кредитом, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, банком не доведено укладення кредитного договору з відповідачем саме на таких умовах.

В апеляційній скарзі банк зазначає, що суд безпідставно не визнав Умови та правила надання банківських послуг та тарифи банку складовими кредитного договору, не взяв до увагу виписку про рух коштів по картрахунку, якою належним чином підтверджується отримання кредитних коштів, користування ними та часткове погашення кредиту та відсотків відповідачем.

Вказані доводи колегія визнає обґрунтованими лише частково, погоджуючись з висновками та їх вмотивуванням в частині того, що Умови та правила надання банківських послуг та тарифи банку не можна вважати складовими кредитного договору.

Так, колегія погоджується з тим, що, оскільки за приписами ст. 1055 ЦК України кредитний договір може бути укладений лише у письмовій форма та її недотримання тягне за собою його нікчемність, то узгодженими умовами між сторонами такого договору можуть бути лише підписані умови.

Оскільки Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи Приватбанку не підписані відповідачем, то суд обґрунтовано не визнав їх частиною договору.

Додаткового аналізу потребує наданий банком Паспорт споживчого кредитування з підписом ОСОБА_1 як підтвердження ознайомлення відповідача з умовами кредитування та тарифами банку.

Так, як слідує з паспорту, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Таким чином, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Такі висновки суду підтверджуються й тим, що у паспорті споживчого кредиту міститься припис про те, що інформація зберігає чинність та є актуальною лише до 18.06.2019, датою надання інформації зазначено 03.06.2019 року.

Крім того, паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо типу декількох кредитних продуктів: карти «Універсальна», «Універсальна ГОЛД», за якими вказані різні умови.

Отже, Паспорт споживчого кредитування це лише пропозиція банку споживачеві обрати будь-який з типів карток, яка підлягає оцінці споживачем, яким на підставі отриманої з паспорту інформації обираються бажані та прийнятні для нього умови, а банк в подальшому аналізує можливість надання кредиту на обраних умовах з урахуванням кредитоспроможності клієнта. Тобто цей паспорт лише передує укладенню самого договору, але не підмінює його, який на вже узгоджених умовах має бути підписаний між сторонами.

До того ж, в анкеті-заяві відповідача не зазначено взагалі про те, що цей паспорт споживчого кредиту за визначеною ним програмою є невід`ємною частиною будь-якого договору сторін.

За таких обставин, колегія не визнає Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку та Паспорт споживчого кредитування складовими кредитного договору, на умовах яких був укладений договір.

В той же час, колегія вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги виписку про рух коштів по картрахунку відповідача, яка є первинним бухгалтерським документом, що слідує з Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 578/5 від 12.04.2012р.

З огляду на це колегія вважає за необхідне іншим чином встановити відносини між сторонами у справі.

Так, анкета-заява від 03.06.2019р. має назву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, а тому споживач може на її підставі в будь-який момент замовити та придбати банківський продукт.

Встановлено, що банком надані відомості про отримання 03.06.2019 року ОСОБА_1 в Приватбанку кредитної картки № НОМЕР_1 з терміном дії до 04/23 (а.с. 12).

З довідки про кредитний ліміт встановлено, що старт карткового рахунку за анкетою-заявою від 03.06.2019р. відбувся 03.06.2019р. на картку № НОМЕР_1 , а зміна кредитного ліміту відбувалась наступним чином: 03.06.2019 р. встановлено ліміт - 300 грн., 03.06.2019 р. його збільшено до 8 000 грн. ( а.с. 11).

Оскільки виписка про рух коштів є первинним бухгалтерським документом, то по ній слід відслідковувати, чи користувалась ОСОБА_1 вказаною карткою, з якою був пов`язаний кредитний ліміт № НОМЕР_1 зі строком дії з 03.06.2019 року до 04/23, а також кредитними коштами.

З виписки про рух коштів вбачається, що ОСОБА_1 користувалась карткою, знімаючи кошти готівкою та сплачуючи за товари і послуги, а також здійснювала поповнення цих карток як готівкою, так і переказами з інших карт. Та всі проведені транзакції/платежі фіксувались у виписці. Тому колегія вважає, що надання кредитних коштів належним чином підтверджено позивачем, а також користуванням ними відповідачем.

Враховуючи, що колегія погодилась з висновками суду, що істотні умови кредитування не були погоджені між сторонами, то в такому разі слід з`ясувати, скільки кредитних коштів фактично було витрачено відповідачем та скільки внесено на рахунок для погашення кредиту, але без врахування до тіла кредиту списаних банком коштів на погашення нарахованих відсотків, які не були узгоджені як істотні умови договору.

У зв`язку із зазначеним слід з`ясувати, якою фактично сумою кредитних коштів скористався відповідач та скільки нею внесено коштів на її погашення.

Аналізом виписки про рух коштів та власним підрахунком колегія встановила, що, починаючи з дня встановлення кредитного ліміту з 03.06.2019р. (без врахування списаних банком коштів, які зараховані на тіло кредиту як заборгованість) та станом на дату визначення банком заборгованості 18.10.2020р. відповідач фактично скористалась кредитними коштами на суму 33 061,62 грн., а здійснила погашення кредиту на суму 27 272,35 грн., тому різниця між ними і буде становити розмір заборгованості відповідача перед банком, що складає 5 789,27 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню тільки в частині стягнення фактично отриманої та не повернутої боржником суми кредиту. Оскільки строку повернення кредиту між сторонами також не погоджено, то вимоги банку мають бути задоволенні на цю суму в порядку ч. 2 ст.530 ЦК України.

Зважаючи на все вище наведене, апеляційна скарга банку визнається частково обґрунтованою, тому рішення суду відповідно до п.п. 3 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід скасувати, а позов банку задовольнити частково на суму 5 789,27 грн.

Приймаючи постанову про скасування рішення суду, колегія у відповідності до вимог

статті 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Так, банком за подання позову майнового характеру з ціною на суму 10 060,91 грн. сплачено судовий збір у сумі 2102 грн., за подання апеляційної скарги - 3153 грн., а всього 5255 грн. Апеляційним судом задоволено позовні вимоги на суму 5 789,27 грн.

Тому банку за рахунок відповідача належить до компенсації сума судового збору, пропорційна до задоволених вимог, у розмірі: 5 789,27 х 5255 : 10 060,91= 3023, 84 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 3890 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2021 року у цій справі скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором, оформленим анкето-заявою № б/н від 03.06.2019, в розмірі 5 789,27 грн. (п`ять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень двадцять сім копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 3023 (три тисячі двадцять три) гривні 84 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 30 серпня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.