Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3621/20 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А.
Категорія 32 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 279/3621/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КАМІЛ ГРУП» в особі директора Маковей Павла Сергійовича, третя особа Ушомирська сільська рада про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Невмержицької О.А. в м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договір оренди землі від 25.05.2015 року, який укладено з ТОВ «Каміл Груп», стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з орендної плати в розмірі 3038 грн., пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 5753 грн. 97 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 472 грн. 50 коп.; зобов`язати негайно передати власнику земельну ділянку загальною площею 2,23 га., що розташована на території Ушомирської сільської ради, Коростенського району, Житомирської області, кадастровий номер № :26:000:0033 в придатному стані для цільового використання.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.06.2017 року, зареєстрованого в реєстрі №396, ним було отримано у спадщину за законом рухоме та нерухоме майно після його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 , в тому числі земельну ділянку площею 2,23 га, на підставі Державного акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №780487, яка розташована на території Ушомирської сільської ради, якій було присвоєно кадастровий номер № :26:000:0033, що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23.

25.05.2015 року між спадкодавцем ОСОБА_2 та ТОВ «Каміл Груп» в особі директора Ющенко Івана Івановича було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,23 га. вартістю 11745 грн. 45 коп. на 10 років за яким орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, послугами та натуральній формі, що відповідає 5% від вартості земельної частки (паю) та складає 587,27 грн.

Однак відповідач порушував свої зобов`язання як за життя його батька ОСОБА_2 так і після прийняття ним спадщини щодо розрахунку за користування земельною ділянкою та відповідно нехтує п.11 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 31.07.2020 року відповідачем в рахунок плати за користування належною йому земельною ділянкою не сплачено жодних грошових коштів.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАМІЛ ГРУП» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати в розмірі 831 грн. 96 коп., пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 42 грн. 42 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 34 грн. 87 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач порушує умови договору щодо сплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору та повернення земельної ділянки.

В суді апеляційної інстанції позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Відповідач та тертя особа до апеляційного не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.05.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «КАМІЛ ГРУП» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,23 га, яка розташована на території Ушомирської сільської ради, кадастровий номер :26:000:0033, строком на 10 років, яка згідно актів приймання - передачі земельних ділянок була передана ОСОБА_2 орендарю ТОВ «КАМІЛ ГРУП» на умовах визначених договором оренди землі.

Відповідно до п.9 вказаного договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, послугами та натуральній формі, що відповідає 5% від вартості земельної частки (паю) та складає 587,27 грн.

Пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься один раз у рік до 15 грудня поточного року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.06.2017 ОСОБА_1 набув права власності на земельну ділянку площею 2,23 га, кадастровий номер :26:000:0033, що знаходиться на території Ушомирської сільської ради, Коростенського району Житомирської області, що належала померлому ОСОБА_2 .

29 червня 2017 року державним нотаріусом проведено реєстрацію права власності на вказану вище земельну ділянку за ОСОБА_1 .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

За вказаних обставин до позивача перейшли всі права та обов`язки Орендодавця за договором оренди земельної ділянки від 25.05.2015 року.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Разом з тим, згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних із орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 міститься висновок, що «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті З ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Наявними у справі доказами встановлено, що відповідачем сплату орендної плати було востаннє здійснено 27 січня 2017 року за минулий 2016 рік (а.с. 56).

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що орендна плата за 2016 рік була виплачена особисто ОСОБА_1 згідно видаткового касового ордера.

Натомість, заперечуючи щодо позовних вимог, відповідач вказав, що в період 2017 року та 2019 року орендна плата за користування земельною ділянкою була нарахована, проте не виплачена у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право ОСОБА_1 на отримання орендної плати та банківські реквізити для перерахування орендної плати. Також вказує, що позивачу, направленим листом від 15.03.2020 року, було запропоновано надати банківські реквізити для перерахування коштів.

Судом також встановлено, що в подальшому ОСОБА_1 неодноразово - 17.02.2020, 13.03.2020, 26.03.2020, 27.05.2020, 09.07.2020 звертався до ТОВ «КАМІЛ ГРУП» із письмовими вимогами про погашення заборгованості із орендної плати за згаданим вище договором.

Серед іншого, колегія суддів встановила, що в провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебувала цивільна справа №279/1371/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каміл груп», третя особа Ушомирська сільська об`єднана територіальна громада, про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, провадження у якій було відкрито 21 березня 2019 року.

Рішенням суду у даній справі, яке в подальшому було скасовано постановою Житомирського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, визнано недійсною додаткову угоду від 18.02.2019 укладену між ТОВ «КАМІЛ ГРУП» та ОСОБА_1 , до договору оренди земельної ділянки №б/н від 25.05.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «КАМІЛ ГРУП» в особі директора Сілка Руслана Ростиславовича, а також витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ «КАМІЛ ГРУП» земельну ділянку площею 2,23 га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , та розташована на території Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Отже, встановлені апеляційним судом обставини у цій справі, зокрема, щодо сплати позивачу орендної плати у 2017 році та наявності у 2019-2020 роках судового провадження щодо спірної земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ «КАМІЛ ГРУП», свідчать про те, що ТОВ «КАМІЛ ГРУП» було достовірно відомо, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 і відповідно набув усіх прав та обов`язків спадкодавця.

Однак, незважаючи на це, ТОВ «КАМІЛ ГРУП», користуючись земельною ділянкою з кадастровим номером :26:000:0033 у період 2017-2019 років не сплачувало орендну плату позивачу за договором оренди землі від 25 травня 2015 року, у зв`язку з чим перед ним виникла заборгованість по орендній платі. Відповідач не виплатив орендну плату позивачу і в ході розгляду даної справи, що, на думку суду, свідчить про наявність підстав вважати, що дії відповідача щодо невиплати орендної плати були недоросовісними.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, ч.2 ст.537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі:

1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання;

2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку.

Нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу у депозит.

Відповідно до п.п.1.1, 1.3 п.1 Глави 21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (зі змінами та доповненнями) державні та приватні нотаріуси у випадках, передбачених законодавством України, приймають у депозит грошові суми та цінні папери.

Сторони правочину, в тому числі і попереднього, можуть домовитись про депонування грошових сум у депозиті нотаріуса з метою виконання зобов`язань та наступного їх безготівкового перерахування нотаріусом особі, на ім`я якої вони були внесені безготівковим шляхом, у зв`язку з настанням певної події, що обумовлена договором.

Прийняття грошових сум або цінних паперів у депозит для передавання кредитору здійснюється за відповідною заявою заінтересованої особи (боржника) або за заявою ліквідатора громадянина-підприємця, визнаного банкрутом. Заява реєструється нотаріусом у книзі вхідної кореспонденції і є підставою для вчинення нотаріальної дії.

При цьому, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (зі змінами та доповненнями) не визначено, що боржник повинен надати докази того, що кредитор живий. Також, не визначено обов`язку нотаріуса встановлювати, чи живий кредитор, на ім`я якого відкривається депозит. Отже, ані нотаріус, ані агропідприємство-боржник не зобов`язані вишукувати спадкоємців. Тобто агропідприємства фактично можуть у заяві вказувати відомості про орендодавця-кредитора (які зазначені в договорі оренди землі), незалежно від того, чи він живий, чи є в нього спадкоємці і чи відомі їхні дані.

Внесення грошових сум у депозит нотаріуса може проводитися будь-яким шляхом: внесенням готівки через банки або безготівковим перерахуванням сум з рахунка орендаря на окремий поточний рахунок приватного нотаріуса тощо. Як підтвердження внесення грошових сум нотаріус видає орендарю-боржнику квитанцію встановленого зразка. На прохання орендаря напис про внесок може бути зроблений на відповідному договорі оренди землі.

Розмістивши грошові кошти у депозиті нотаріуса, орендатор-боржник вважається таким, що повністю виконав свої зобов`язання.

Таким чином, законодавство України містить норми, які спрямовані на захист прав та інтересів добросовісних орендарів від дій недобросовісних орендодавців.

При цьому, судом встановлено, що позивач дійсно відповідно до ч.5 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», набувши право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язаний був повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.

Разом з тим, ТОВ «КАМІЛ ГРУП» всупереч вимогам ч.1 ст.526 ЦК України, згідно якої зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, не вжило будь-яких заходів щодо забезпечення виконання умов спірного договору оренди земельної ділянки.

Отже, посилання відповідача, на ту обставину, що заборгованість зі сплати орендної плати виникла з вини позивача, який не повідомив орендаря про зміну власника орендованої ними земельної ділянки, не надав правовстановлюючих документів на неї та власних банківських реквізитів є безпідставною.

Доказів того, що ТОВ «КАМІЛ ГРУП» здійснювало дії щодо належного виконання спірного договору оренди, але позивач відмовився приймати належне його виконання, відповідач суду не надав, що є його процесуальним обов`язком згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України.

Отже, факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою з боку відповідача є доведеним та є підставою для розірвання такого договору.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення спору.

Як встановлено вище, орендна плата за спірним договором оренди земельної ділянки становить 587,27 грн.

З урахуванням встановлених обставин, періодом, за який слід обраховувати заборгованість з орендної плати є 2017, 2018 та 2019 роки.

Відповідно, це складає 1761 грн. 81 коп. (587,27 грн. х 3).

Розмір 3 % річних, колегія суддів обраховує наступним чином:

587,27 грн. (заборгованість за 2017 рік) х 3 % / 100% / 365 днів х 959 днів (період 16.12.2017 31.07.2020) + 1174,54 грн. (заборгованість за 2018 рік) х 3 % / 100% / 365 днів х 594 дні (період 16.12.2018 31.07.2020) + 1761,81 грн. (заборгованість за 2019 рік) х 3 % / 100% / 365 днів х 229 днів (період 16.12.2019 31.07.2020) = 136 грн. 56 коп.

Відповідно до п. 14 договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожний день.

Відтак, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача становить:

587,27 грн. х 36,5 % (період 16.12.2017 15.12.2018) + 1174,54 грн. х 36,5 % (період 16.12.2018 15.12.2019) + 1761,81 грн. х 36,5 % (період 16.12.2019 31.07.2020) = 1046 грн. 04 коп.

Оскільки колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині розірвання договору оренди земельної ділянки, то задоволенню підлягає і його похідна вимога про повернення позивачу спірної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з положеннями частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАМІЛ ГРУП» належить стягнути в дохід держави 2522 грн. 40 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3783 грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2021 року щодо відмови у задоволенні позову про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати та зобов`язання повернути земельну ділянку скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Договір оренди земельної ділянки площею 2,23 га, яка розташована на території Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер :26:000:0033, укладений 25 травня 2015 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАМІЛ ГРУП» - розірвати.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «КАМІЛ ГРУП» передати ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,23 га, яка розташована на території Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер :26:000:0033.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАМІЛ ГРУП» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати в розмірі 1761 грн. 81 коп., пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 1046 грн. 04 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 136 грн. 56 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАМІЛ ГРУП» в дохід держави 2522 грн. 40 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3783 грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.08.2021.

Головуючий Судді