ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3693/21 Справа № 199/3268/20 Головуючий у першій інстанції: Богун О. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради про визнання договору укладеним,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно рішення Дніпровської міської ради №39/48 від 15 липня 2009 року КП «Коменергосервіс» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води споживачів лівобережної частини міста з 01.10.2009. Позивача, проживає у лівобережній частині міста Дніпра та є споживачем послуг КП «Коменергосервіс» ДМР в розумінні ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», що встановлено в тому числі рішенням суду від 03 липня 2019 року у справі №199/8733/18 за позовом позивача до КП «Коменергосервіс», яке набрало законної сили та рішення суду від 28 жовтня 2016 року у справі №199/9204/15 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до КП «Коменергосервіс», яке також набрало законної сили. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 року у справі № 199/9204/15 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до КП «Коменергосервіс», суд зобов`язав КП «Коменергосервіс» підготувати та укласти із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір про надання житлово-комунальних послуг з визначення відповідальності за дотриманням умов його виконання, згідно з типовим договором, відповідно до вимог ст.ст. 21,26, 29 Закону №1875-ІV. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 року у справі №199/8733/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до КП «Коменергосервіс», суд зобов`язав КП «Коменергосервіс» п. 13 проекту договору №43-180092 про надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем і наданий позивачу 09 жовтня 2018 року викласти у редакції, згідно типового договору, затвердженою Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. 05 серпня 2019 року КП «Коменергосервіс» підготувало проект Договору та в серпні 2019 року, позивач отримав екземпляр цього проекту Договору для його погодження, однак оскільки цей проект Договору не відповідав вимогам типового договору, затвердженого Постановою №630, позивач 02 вересня 2019 року за вх. № 915 подав заяву до КП «Коменергосервіс» зі своїми запереченнями та з вимогою привести цей проект Договору до вимог типового договору. До теперішнього часу позивачем відповідь з результатами розгляду його заяви від 02 вересня 2019 року не отримана. Тому, позивач просив визнати укладеним 02 вересня 2019 року на умовах, передбачених типовим договором, затвердженого постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, договір між позивачем та відповідачем про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води за №43-180092, який був підготовлений відповідачем 09 жовтня 2018 року та 05 серпня 2019 року наданий позивачу для розгляду та погодження, у редакції цього проекту договору від 05 серпня 2019 року з урахуванням заперечень позивача в його заяві від 02 вересня 2019 року до відповідача щодо приведення умов договору, викладених у проекті договору, у відповідність типовому договору.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг КП «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради.

05 серпня 2019 року КП «Коменергосервіс» підготувало проект Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води №43-180092, екземпляр якого було отримано позивачем для його погодження.(а.с.3-6).

ОСОБА_1 02 вересня 2019 року за вх. № 915 подав заяву до КП «Коменергосервіс» зі своїми запереченнями, з вимогою привести цей проект Договору до вимог типового договору та виконати рішення суду від 03 липня 2019 року по справі №199/8733/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Коменергосервіс Дніпровської міської ради і видати якнайшвидше, але не пізніше п`яти днів, через канцелярію підприємства відповідача, для погодження екземпляру проекту договору №43-180092 (а.с.8).

Рішенням Дніпровської міської ради № 39/48 від 15.07.2009 року КП «Коменергосервіс» з 01.11.2009 року визначено виконавцем послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання споживачів лівобережної частини м. Дніпра з покладанням на нього функцій транспортування та постачання теплової енергії за тарифами, затвердженими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Свобода договору, закріплена у статтях 6 та 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладанні договору, при виборі контрагентів та при погодження умов, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов`язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Статтею 20 цього Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Зазначеній нормі кореспондує ст.24 Закону України «Про теплопостачання», яка визначає одним з основних обов`язків споживача своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії та додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець та виробник вказаних послуг зобов`язані забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, укласти договір зі споживачем про умови надання житлово-комунальних послуг.

Послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Типова форма договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджена Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005.

З аналізу змісту ст.ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" вбачається, що умови Типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які мають право конкретизувати його умови.

У роз`ясненнях Мінрегіону щодо введення в дію з 01.05.2019 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» було зазначено наступне.

З 1 травня 2019 року в повному обсязі введено в дію Закон України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

З цієї дати визнано таким, що втратив чинність Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з вказаним Законом визначено нову класифікацію житлово-комунальних послуг, нову систему взаємовідносин, що виникатимуть у процесі надання та споживання цих послуг, передбачено різні моделі договірних відносин у сфері комунальних послуг, а також визначено особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку, змінено підходи до формування тарифів на комунальні послуги та нарахування плати споживачам, запроваджено відповідальність за неналежне виконання договору як для виконавців комунальних послуг, так і для споживачів цих послуг.

Практична реалізація нововведень, передбачених Законом, можлива за умови укладення договорів про надання комунальних послуг за правилами та особливостями, визначеними Законом (тобто, нових договорів про надання комунальних послуг).

Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 затверджено «Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», вказані правила також містять зразки (тексти) Типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, як з індивідуальним споживачем так і з колективним, чи власником (користувачем) будівлі.

Постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1182 також було затверджено «Правила надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», які за своїм змістом містять варіанти Типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води для індивідуальних та колективних споживачів, власників будівлі.

Вказані постанови прийняті Кабінетом Міністрів України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Закону України Про житлово-комунальні послуги та визначають, що послуги надаються споживачу згідно з умовами типового договору про надання послуги, що укладається з урахуванням особливостей, визначених Законом України Про житлово-комунальні послуги, та вимогами цих Правил.

Таким чином, після набрання чинності Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори між споживачем комунальних послуг та виконавцем таких послуг, укладаються (переукладаються) з урахуванням вимог постанов Кабінету Міністрів України №830 та №1182 та повинні відповідати типовим договорам встановленим вказаними постановами, в залежності від виду комунальної послуги та інших особливостей.

Отже, твердження апелянта про те, що відповідач повинен укласти договір зі споживачем відповідно до Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 є безпідставними.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що Закон України «Про житловокомунальні послуги», є законом, тобто актом вищої юридичної сили по відношенню до постанови КМУ № 630 від 21.07.2005, прийнятий пізніше і підлягає застосуванню до спірних правовідносин, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія наголошує, що на час звернення позивача до суду з даним позовом у травні 2020 року набрали чинності вказані вище постанови КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 та від 11 грудня 2019 року № 1182.

Крім того, звернення ОСОБА_1 02 вересня 2019 року (вх. № 915) до КП «Коменергосервіс» з вимогою виконати рішення суду від 03 липня 2019 року по справі №199/8733/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Коменергосервіс Дніпровської міської ради (а.с.8) - не спростовує правильність викладених вище висновків апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позову у справі, що розглядається. Питання щодо виконання судового рішення вирішуються в порядку розділів У1 та У11 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті судове рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді