Справа № 932/6311/21
Провадження №2-з/932/156/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації дійсної ринкової вартості за Ѕ частку у спільному майні подружжя та стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 09.08.2021 року звернувся до Бабушкіського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації дійсної ринкової вартості за Ѕ частку у спільному майні подружжя та стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 09.08.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи.

09.08.2021 року до Бабушкіського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній справі, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення його позову шляхом накладення арешту в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі ціни позову - 819 376, 81 гривень до ухвалення остаточного рішення у справі, на нерухоме майно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: нежиле приміщення, загальною площею (кв.м.): 43,5 в житловому будинку літ.А-5, нежитлове приміщення №2 загальною площею 43,5 кв.м. з ганком за адресою: АДРЕСА_1 , загальна вартість нерухомого майна (грн.) 22 773,00 грн. 00 коп.; Ѕ частина, 202,6 кв.м. загальної площі, приміщення магазину на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 : торгівельна зала, примірочна, коридор, кабінет, туалет, роздягальня, склад, примірочна, примірочна, торгівельна зала, підсобна, туалет, нежитлові приміщення № 41, 42, 55, АДРЕСА_3 :

В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач в заяві посилається на те, що він звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації ринкової вартості за 1/2 частку у спільному майні подружжя та стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами, ціна позову становить грошову суму у розмірі 819 376 грн. 81 коп. Відповідачем були порушені його права, передбачені приписами статей 60, 68 СК України та статті 369 ЦК України, зокрема, після розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_2 , не попередивши його про продаж спільної квартири та не отримавши згоди на продаж, незаконно, на власний розсуд розпорядилася спільним майном подружжя - квартирою АДРЕСА_4 , набутою раніше у період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № І -11.89, і яку віднесено до майна, набутого у період шлюбу, яке підлягає розподілу в рівних частках по 1/2 частині. Вказане встановлено заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2012 року по цивільній справі №2-47/07 про поділ майна подружжя. Предметом позову є стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на його користь грошової компенсації ринкової вартості Ѕ частки квартири та стягнення відсотків за безпідставне користування чужими грошовими коштами за втрачену 1/2 частку у спільному майні подружжя, відчужену без його згоди та відома. На протязі семи років відповідачка ОСОБА_2 безпідставно користується чужими грошовими коштами після незаконного відчуження квартири АДРЕСА_4 в розмірі суми вартості 1/2 частки за спільну квартиру, що дорівнює 680 870,88 грн. із розрахунку: (24796 х 27,4589=680 870,88) за курсом валют НБУ на 26 червня 2021року за 1 (один) долар США - 27,4589грн., дійсну ринкову вартість якої встановлено Висновком судової будівельно-технічної експертизи №1309/1310 від 10.06.2008р. Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, проведеної на виконання ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-47/07 про поділ майна подружжя, достовірність якого відповідачка ОСОБА_2 у встановленому процесуальним законом порядку не оскаржувала, погодившись із заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2012 по справі №2-47/07. Сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 15.09.2014 р. по 26.06.2021 р. складає 138 505,93 грн., що становить загальну суму боргового грошового зобов`язання 819 376 грн. 81 коп.

Позивач також посилається на те, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 251074501 від 02 квітня 2021 року відповідачці ОСОБА_2 належить:

1)на праві приватної власності нежиле приміщення, загальною площею (кв.м.): 43,5 в житловому будинку літ.А-5, нежитлове приміщення №2 загальною площею 43,5 кв.м. з ганком за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна вартість нерухомого майна 22 773.00 грн. 00 коп.;

2)на праві спільної часткової власності 1/2 частина, 202,6 кв.м. загальної площі, приміщення магазину на першому поверсі будинку АДРЕСА_5 . 42, 55. 56 за адресою: АДРЕСА_6 .

Прозивач у заяві вказує на те, що відповідно звіту про оцінку від 24.03.202І року, здійснену ФОП ОСОБА_3 , яка має кваліфікацію оцінювача, підтверджену свідоцтвом МФ №173 від 21.11.2015р., Сертифікатом, виданим Фондом державного майна України №86/19 від 01.02.2019р, посвідченням про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №287 від 18.12.2015р. про незалежну оцінку ринкової вартості об`єкту: Приміщення магазину № 41, 42, 55, 56, ганок 3,8 кв.м., приямок 2,7 за адресою : АДРЕСА_6 , вартість визначено у сумі 1 911 074 грн. без ПДВ і відповідно 1/2 частка відповідачки ОСОБА_2 дорівнює 955 537 грн. без ПДВ. Загальна оціночна ринкова вартість належного ОСОБА_2 нерухомого майна вільного від обтяжень становить суму 978 310 грн., що фактично відповідає розміру суми, від заявленого до стягнення розміру грошової компенсації дійсної ринкової вартості за втрачену 1/2 частку у спільному майні подружжя та відсотків за користування чужими грошовими коштами у сумі 819 376 грн. 81 коп. Оскільки унаслідок незаконних дій відповідачки ОСОБА_2 його права та інтереси є порушеними, що полягає у позбавленні права власності на нерухоме майно й одночасно у позбавлені користуватися та отримувати дохід від належних йому грошових коштів, безпідставно отриманих відповідачкою ОСОБА_2 , яка безпідставно користується чужими грошовими коштами з часу незаконного відчуження вищевказаної квартири, тобто з 15.09.2014 року та вочевидь не збирається повертати, на що вказує отримання нею Свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , виданого Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 04 вересня 2014 року, є наявні правові підстави для вжиття заходів, спрямованих на нівелювання ризиків, пов`язаних із вчиненням дій, що можуть вплинути на виконання рішення суду у разі задоволення позову, а отже є необхідність вжиття заходу забезпечення позову, який полягає у забороні здійснення юридично значимих дій, зокрема, шляхом накладення арешту на належне відповідачці ОСОБА_2 вищезазначене нерухоме майно в межах заявлених позовних вимог у розмірі 819 376 грн. 81 коп. до ухвалення остаточного рішення по справі. Позивач зазначає, що на його думку майновий стан гарантує можливість безперешкодного виконання рішення суду у разі ухвалення судом, оскільки метою забезпечення є хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Він вважає, що заявлений захід забезпечення позову у вигляді арешту майна, який пропонується вжити, відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу) про захист якого він просить, тобто, пов`язаний з предметом позову, є співрозмірний позовній вимозі і фактично зможе реалізувати мету його вжиття, який за своїм функціональним призначенням і метою спрямований насамперед на гарантування забезпечення виконання майбутнього рішення суду та водночас не завдасть відповідачці збитків, оскільки речові якості майна не псуються, права власності відповідачка ОСОБА_2 не позбавляється.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.08.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. була визначена для розгляду даної заяви про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, ознайомившись з копіями доданих до неї документів, матеріалами справи, суд вважає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, де у п. 1 ч. 1 зазначеної статті, серед інших видів забезпечення позову, вказано про можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі бо сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Забезпеченням позову по суті є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У пункті 4 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Частиною 4 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 1, 6 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач у позові просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у сумі 680870 грн. 88 коп. за втрачену Ѕ частку у спільному нерухомому майні квартирі АДРЕСА_4 , відчужену без його відома та згоди; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відсотки у розмірі трьох процентів річних в сумі 138505 грн. 93 коп. за користування чужими грошовими коштами за період з 15.09.2014 по 26.06.2021 роки, безпідставно набутих за відчужену без відома та згоди Ѕ частку у спільному нерухомому майні вищевказаній квартирі, стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог позивач у позові посилається, зокрема, на те, що вказана квартира є спільною власністю подружжя ОСОБА_5 , де кожному з подружжя належить по Ѕ частині квартири, проте відповідач про продаж квартири його не попереджала, згоди на продаж не отримувала, кошти від продажу йому не передавала, відчуження відбулося незаконно з порушенням його прав, передбачених приписами статей 60, 68 СК України та ст. 369 ЦК України.

В заяві в обгрунтування необхідності забезпечення позову у зазначений спосіб позивач посилається на те, що оскільки унаслідок незаконних дій відповідачки ОСОБА_2 його права та інтереси є порушеними, що полягає у позбавленні права власності на нерухоме майно й одночасно у позбавлені користуватися та отримувати дохід від належних йому грошових коштів, отриманих відповідачкою, яка безпідставно користується чужими грошовими коштами з часу незаконного відчуження вищевказаної квартири та вочевидь не збирається їх повертати, є наявні правові підстави для вжиття заходів, спрямованих на нівелювання ризиків, пов`язаних із вчиненням дій, що можуть вплинути на виконання рішення суду у разі задоволення позову, а отже є необхідність вжиття заходу забезпечення позову, який полягає у забороні здійснення юридично значимих дій, зокрема, шляхом накладення арешту на належне відповідачці ОСОБА_2 вказане у заяві нерухоме майно в межах заявлених позовних вимог у розмірі 819 376 грн. 81 коп. до ухвалення остаточного рішення по справі. Вказане на його думку гарантує можливість безперешкодного виконання рішення суду у разі його ухвалення судом, оскільки метою забезпечення є хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Позивач вважає, що заявлений захід забезпечення позову у вигляді арешту майна, який пропонується вжити, відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу) про захист якого він просить, тобто, пов`язаний з предметом позову, є співрозмірний позовній вимозі і фактично зможе реалізувати мету його вжиття, який за своїм функціональним призначенням і метою, спрямований насамперед на гарантування забезпечення виконання майбутнього рішення суду та водночас не завдасть відповідачці збитків, оскільки речові якості майна не псуються, права власності відповідачка ОСОБА_2 не позбавляється.

Суд вважає, що до заяви про забезпечення позову заявником не додано жодного доказу на підтвердження вимог заяви про забезпечення позову у вказаний ний спосіб, не надано доказів того, що відповідачем наразі здійснюються будь-які дії, спрямовані на відчуження вищевказаного нерухомого майна; в заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування наявності фактичних обставин, зважаючи на предмет позову та зазначені у позові підстави, з якими позивач пов`язує застосування вказаних ним у заяві про забезпечення позову заходів забезпечення позову.

Вказане позбавляє суд можливості пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі; з`ясувати відповідність видів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, позовним вимогам. Крім того, в зв`язку з зазначеним, суд позбавлений можливості при розгляді даної заяви про забезпечення позову та при вирішенні питання про забезпечення позову здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності його вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації дійсної ринкової вартості за Ѕ частку у спільному майні подружжя та стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації дійсної ринкової вартості за Ѕ частку у спільному майні подружжя та стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.О.Кудрявцева