Провадження № 2-др/161/55/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області
в складі: головуючої судді - Крупінської С.С.
при секретарі - Остимчук О.М.
представника позивача - Ольховського М.В.
представник відповідача - Слесарчука В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька заяву представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ» про визнання недійсним договору від 05.11.2020 року про розірвання трудового контракту, визнання незаконним та скасування наказу №1750-к/тр від 05.11.2020 року про звільнення, поновлення на посаді фінансового директора, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -
09.12.2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ТзОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ» про визнання недійсним договору про розірвання трудового контракту, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді фінансового директора, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та стягнення моральної шкоди. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2021 року в задоволені позовних відмовлено.
14 липня 2021 року представник відповідача надіслав суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу та долучив докази в підтвердження їх понесення, договір про надання професійної правничої допомоги №01-1942/20 від 23.12.2020 року, акти приймання-передачі наданих, рахунки- фактури з підтвердженням платіжних доручень, на загальну суму 1 750 383,52 грн, детальний опис робіт (наданих послуг), довідка щодо ставок адвокатів, юристів та інших працівників адвокатського об`єднання «Саєнко-Харенко».
27 серпня 2021 року зі сторони позивача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат.
03.09.2021 року представник зі сторони позивача було надіслано додаткове клопотання про зменшення судових витрат, в якому не погоджується з розміром надання правничої допомоги, посилаючись на те, що сума вказана представником відповідача значно завищена.
Представник відповідача підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення, щодо вирішення питання про судові витрати.
Розглядаючи подану представником відповідача заяву, суд вважає, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З огляду на положення ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
03.09.2021 року адвокатом Ольховським М.В. до суду подано заперечення на заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, в якій вказує, що заявіник значно завищив суму витрат на правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмові в позові - на позивача.
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.
Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
14.07.2021 року адвокатом Слесарчуком В.М. була подана заява про ухвалення додаткового рішення, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача в сумі яких становить 1 750 383 грн. 52 коп.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Представником позивача заперечується сума витрат на правничу допомогу, зазначена представником відповідачем.
Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, складання заяви про забезпечення позову та позовної заяви, а також підготовку клопотань, тощо.
Так судом приймається до уваги, що в даному конкретному випадку існує трудовий спір, щодо законності звільнення позивача.
Відповідачем була сформована правова позиція при звільненні позивача, яку власне і було підтримано в ході розгляду справи по суті адвокатською компанією «Саєнко Харенко», а тому юридичний супровід не тягнув за собою складнощів, щодо вибору правової позиції.
Щодо затраченого часу на ведення даної цивільної справи, то судом приймається до уваги робота по аналізу предмета позову, підготовки відзиву, заявлених письмових клопотань, участь у 6-ти судових засіданнях, що в загальному підсумку становить 8,5 годин. Стосовно вартості години роботи заявника, то вона в рази перевищує погодинну оплату робіт по наданню безоплатної вторинної правової допомоги на що звертає увагу позивач, та яка не відповідає середньомісячному заробітку в державі Україна.
Одночасно після винесення судом рішення позивач є безробітним, вдівцем на утриманні якого є неповнолітня дитина.
Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що заявлені відповідачем вимоги, щодо оплати витрат на правову допомогу не є співмірні зі складністю справи, затраченим на виконання необхідних робіт відповідності критерію розумності понесених витрат, що дає підстави суду прийти до висновку про задоволення вимог відповідача частково, в розмірі 55 000 грн.
Керуючись ст.ст. 10-13, 76, 77, 81, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1, 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд,-

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ» в сумі 55 000 грн ( п`ятдесят п`ять тисяч ) грн. понесених витрати на правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду виготовлено 06.09.2021 року.
Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )
Відповідач: товариства з обмеженою відповідальністю «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ» (ЕДРПОУ 33537560, Волинська область, Луцький район, с. Рованці, вул. Європейська, 1)
Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська