Справа № 699/779/21
Номер провадження 2-з/699/8/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення майбутнього позову

03.09.2021 м.Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Літвінова Г.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення майбутнього позову до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення майбутнього позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що нею готується позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса від 03.06.2021 № 83702 таким, що не підлягає виконанню. Так, 27.07.2021 щодо заявниці приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження № 66277343 на підставі виконавчого напису від 03.06.2021 № 83702, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем у зв`язку з невиконанням заявницею кредитного договору. Загальна сума до стягнення становить 16870,40 грн., у тому числі 332,00 грн. витрат виконавчого провадження та 1503,49 грн. основної винагороди приватного виконавця.

Стягувачем за вказаним виконавчим написом є ТОВ «Вердикт Капітал». Щодо заявниці винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, яка вже направлено до роботодавця заявниці - ФОП ОСОБА_2

ОСОБА_1 зазначає, що не мала договірних відносин ні зі стягувачем, ні з його правопопередником, а кредитні договори взагалі ніколи не укладала.

З огляду на викладене вважає виконавчий напис щодо неї таким, що вчинений з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовує ризиком стягнення з неї приватним виконавцем грошових коштів та іншого майна ще до винесення рішення судом за основним позовом.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулася до суду з цією заявою та просить вжити заходи забезпечення позову, а саме:

зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 03.06.2021 № 83702;

- скасувати арешт коштів та майна заявниці на виконання вказаного виконавчого напису;

- встановити заборону подальшого арешту коштів та майна заявниці;

- встановити заборону на здійснення будь-яких дій щодо виконання виконавчого напису.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Так, за приписами ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов, серед іншого, забезпечується:

2) забороною вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин 2. 3 цієї статті ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Ураховуючи предмет майбутнього позову по справі (визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню), наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом майбутніх позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів заявниці, суд вважає за можливе зупинити стягнення за виконавчим написом від 03.06.2021 № 83702, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з заявниці заборгованості на загальну суму 16870,40 грн., у тому числі витрат виконавчого провадження та винагороди приватного виконавця.

Заявниця просить суд застосувати чотири види забезпечення майбутнього позову: 1) зупинити стягнення на підставі виконавчого напису; 2) скасувати арешт коштів та майна заявниці на виконання вказаного виконавчого напису; 3) встановити заборону подальшого арешту коштів та майна заявниці; 4) встановити заборону на здійснення будь-яких дій щодо виконання виконавчого напису.

Суд звертає увагу, що пункти 3 та 4 змістовно охоплюються видом забезпечення, зазначеним у п. 1, а саме забезпеченням у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Що стосується вимоги про скасування арешту коштів та майна заявниці, то суд зазначає, що матеріали провадження не містять доказів накладання такого арешту.

Відтак, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Слід зазначити, що відповідно до частин 1-3 статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Разом із тим, ураховуючи предмет майбутнього позову та застосований захід забезпечення позову, відсутність підстав щодо існування розміру збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову, суд дійшов висновку, що на даній стадії відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

Разом із тим, суд роз`яснює учасникам судового розгляду, що згідно з вимогами ч. 6 статті 154 ЦПК України вони мають право подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення майбутнього позову.

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення майбутнього позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення за виконавчим написом від 03.06.2021 № 83702, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 16870,40 грн., у тому числі 332,00 грн. витрат виконавчого провадження та 1503,49 грн. основної винагороди приватного виконавця.

В задоволенні інших видів забезпечення майбутнього позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову складає три роки.

Ухвалу може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

СуддяЛітвінова Г. М.