"14" вересня 2021 р.
Справа №642/1353/21
Провадження №2/642/965/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

за участю секретаря Корявець Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м.Харкові цивільну справу за позовом представника позивача, адвоката Чернишова Бориса Сергійовича який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПАТ «Альфа Страхування» про стягнення матеріальних збитків, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Харкова звернувся представник позивача, адвокат Чернишов Б.С. який діє в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПАТ «Альфа Страхування», в якій зазначає, що 29.08.2020 року о 23.00 год на перехресті вул.Волонтерській та Петра Болбачана в місті Харкові сталося ДТП за участю автомобіля Хонда Кросстур НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 , яка керувала вказаним автомобілем в момент ДТП та автомобіля ВАЗ 21099 НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 в момент ДТП. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. На місці пригоди було складено повідомлення про ДТП, Європротокол.

Відповідно до вказаного Європротоколу ОСОБА_3 визнав себе винним про що власноруч вказав у протоколі, який сам і підписав.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована відповідно до ПОЛІСУ № АР/4213666 від 30.10.2019 року у ПРАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ».

За результатами звернення позивача до відповідача ПРАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування, 07.10.2020 року страхова перерахувала грошові кошти на розрахунковий рахунок позивача в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Відповідно до висновку ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса авто товарознавчого дослідження № 17735 від 12.01.2021 - величина матеріального збитку позивачу в результаті ДТП склала 37 707 (тридцять сім тисяч сімсот сім) грн. 09 коп.

Крім того 02.11.2020 року позивач звернувся до СТО «Кузовсервіс» за для відновлення власного автомобіля Хонда Кросстур, в результаті якого, 02.11.2020 року ФОП ОСОБА_4 надав рахунок-фактуру № 03/11 на відновлювальні ремонтні роботи на загальну суму 73 260 (сімдесят три тисячи двісті шістдесят) грн.. 00 коп.

Так відповідно до актів виконаних робіт позивач оплатив ФОП ОСОБА_4 73 260,00 грн.

Загальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у позивача склала 72 680 грн. 00 коп. з яких позивач отримав від ПРАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» 30 000 грн.

Отже представник позивача вважає, що ПРАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» повинен доплатити, відповідно до Висновку авто товарознавчого дослідження ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса № 17735 від 12.01.2021 року 7 707 грн. А різницю між матеріальним збитком встановленим Висновком авто товарознавчого дослідження ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса № 17735 від 12.01.2021 року, а саме 72 680,00- 37 707,09=34 972,91 грн. повинні понести відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також стягнути з відповідачів судові витрати які полягали в витратах на правничу допомогу, витрати на виготовлення експертного висновку та сплачений судовий збір в розмірі 908 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Попенко Д.В. надав суду відзив на позовну заяву, який міститься в матеріалах справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Попенко Д.В. вимоги позову не визнав у повному обсязі, вважає їх безпідставними, та пояснив що дійсно, 30.10.2019 між ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс №АО/4213633, щодо транспортного засобу «ВАЗ 21099 ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн., та розміром франшизи - 0 грн.

Автомобіль позивача оглянутий, складений акт огляду пошкодженого ТЗ/направлення на СТО. В результаті чого, 01.10.2020 позивач уклав із ПАТ «Альфа Страхування» письмову угоду про виплату страхового відшкодування, в якій позивач погодився, що сума страхового відшкодування складатиме 30 000 грн., після чого позивач не матиме жодних претензій матеріального характеру до страхувальника. Цей факт угоди позивача із страхувальником відбувся, незважаючи, що відповідач ОСОБА_3 мав ліміт відповідальності перед позивачем не на 30 000 грн., а на 260 000 грн. Тобто, на суму, цілком достатньою навіть для відшкодування заявлених ним вимог у позовній заяві, яка наразі розглядається судом.

Таким чином представник відповідача зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позову, керуючись практикою постанов Великої Палати Верховного суду України.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ПРАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, який міститься в матеріалах справи.

Згідно приписів п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом.

В частині 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд приходить наступного висновку.

Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи встановлено 29.08.2020 року о 23.00 год на перехресті вул. Волонтерській та Петра Болбачана в місті Харкові сталося ДТП за участю автомобіля Хонда Кросстур держ. номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , яка керувала вказаним автомобілем в момент ДТП та автомобіля ВАЗ 21099 держ. номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_3 в момент ДТП.

В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

На місці пригоди було складено повідомлення про ДТП Європротокол від 29.08.2021.

Відповідно до вказаного Європротоколу ОСОБА_3 визнав себе винним про що власноруч вказав у протоколі, який сам і підписав.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована відповідно до ПОЛІСУ № АР/4213666 від 30.10.2019 року у ПРАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ».

Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована відповідно до ПОЛІСУ № АО/2151907 від 31.01.2020 року у ПРАТ «ХМСК».

Представник позивача в особі адвоката Чернишова Бориса Сергійовича звернувся до Харківаського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім.. М.С. Бокаріуса та замовив висновок експертного товарознавчого дослідження.

31.08.2020 позивач звернулась до ПРАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування.

Відповідач ПРАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» 07.10.2020 перерахував грошові кошти на розрахунковий рахунок позивача в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до змісту абзаців 1 та 2 пункту 6 роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 р. (далі - Постанова №4), зазначено, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

12.01.2021 ХНДІСЕ ім. М.С.Бокаріуса склав висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 17735 відповідно до якого:

- Величина матеріального збитку позивачу в результаті ДТП склала 37 707 (тридцять сім тисяч сімсот сім) грн. 09 коп.

02.11.2020 позивач звернувся до СТО «Кузовсервіс» за для відновлення власного автомобіля Хонда Кросстур.

02.11.2020 ФОП ОСОБА_4 надав рахунок-фактуру № 03/11 на відновлювальні ремонтні роботи на загальну суму 73 260 (сімдесят три тисячі двісті шістдесят) грн. 00 коп.

Так відповідно до актів виконаних робіт позивач оплатив ФОП ОСОБА_4 73 260,00 грн.

Загальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у Позивача склала 72 680 (сімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. з яких позивач отримав від ПРАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.

Отже представник позивача вважає, що ПРАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» повинен доплатити, відповідно до Висновку авто товарознавчого дослідження ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса № 17735 від 12.01.2021 року 7 707 (тридцять сім тисяч сімсот сім) гри. 09 коп.

Однак суд не погоджується с такими доводами представника позивача виходячи з наступного.

31.08.2020 Позивачем було подано до ПрАТ СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» заяву про настання страхової події та виплату страхового відшкодування.

17.092020 в присутності представника позивача та представника страхової компанії було проведено огляд транспортного засобу Хонда Кросстур НОМЕР_1 , згідно якого було зафіксовані механічні пошкодження автомобіля отримані в наслідок ДТП.

Між позивачем та ПрАТ СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», 01.10.2020 було укладено угоду про виплату страхового відшкодування , згідно з якою позивач погодилася із розміром та способом здійснення страхового відшкодування який був визначений у розмірі 30 000 грн.

Після отримання страхового відшкодування в розмірі вказаної в угоді, позивач підтвердила, що жодних претензій до ПрАТ СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» не має.

Згідно зі статтею б Закону України «ПРО обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 35.1 статті 35 Закону України «ПРО обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик, керуючись нормами статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

При цьому, відповідно до абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідне до абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі визнання страховиком вимог заявника обґрунтованими він приймає рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з викладеного позовні вимоги в цієї частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про стягнення різниці між матеріальним збитком встановленим Висновком авто товарознавчого дослідження ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса № 17735 від 12.01.2021 року, а саме 72 680,00- 37 707,09=34 972,91 грн. суд приходить до наступних висновків.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до висновків, викладених у пунктах 71, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018, справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18: «71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування».

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

У пункті 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року № 698 затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому.

Отже, з урахуванням складеного учасниками повідомлення про ДТП, виплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 30 0000 гривень, визначеного Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» ліміту страхової суми - 50000 грн, суд вважає зазначений розмір відшкодування матеріальної шкоди на відновлювальний ремонт вірно визначений позивачем у розмірі 34972,91 грн., як різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди, що підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема рахуноком-фактурою № 03/11 та актом виконаних робіт та їх оплату ФОП ОСОБА_4 , якій відповідачем не оспорюється.

Доводи представника відповідача в частині, що визначений у страховому полісі ліміт у розмірі 260 000 гривень повністю покриває витрати позивача не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Попенко Д.В., на ті обставини, що підстави для відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспорної пригоди відсутні, оскільки позивач своєю заявою на виплату та угодою про виплату суми страхового відшкодування засвідчив, що не має до відповідача матеріальних претензій фактичним обставинам справи не відповідають, оскільки ця заява не містить посилань на відсутність претензій матеріального характеру до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а стосується лише претензій до ПАТ «Альфа Страхування».

Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування посилань сторони позивача щодо відсутності відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підстави для відшкодування шкоди зі страховика, як це визначено даним Законом.

При цьому необхідно зазначити, що, згідно з пунктом 2.2 розділу 2 ПДР України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Статтею 395 ЦК України визначено види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється у тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до положень статті 396 ЦК України, правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Згідно положень статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи вищевикладене, наявність доказів вини відповідач ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом, у події та наслідках ДТП яка мала місце 29.08.2020 р., встановлений факт права власності ОСОБА_2 на автомобіль ВАЗ21099 НОМЕР_2 , відсутність вини позивача, яка встановлена ОСОБА_6 , завдана майнова шкода транспортному засобу «Хонда Кросстур» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачу, підлягає відшкодуванню саме відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1,2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно матеріалів справи, між позивачем та Адвокатським бюро «Чернишова Бориса Сергійовича» був укладений Договір про надання правової допомоги № 12/10 від 12.10.2020 року. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 12.10.2020 року, свідоцтво №788, ордер, акт виконаних робіт до договору №12/10 від 03.03.2021; квитанція від 03.03.2021 року на суму 10 000 грн.

На думку суду, враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, обґрунтовано підлягає стягненню визначний розмір відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 10 000 гривень з відповідачів, відповідно до кола осіб в частині яких задоволено позовні вимоги.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати на виготовлення експертного висновку ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса авто товарознавчого дослідження № 17735 від 12.01.2021 стягненню з відповідачів не підлягають.

Так позовні вимоги задоволено на 81,94% (з 42680,00 грн. на 34972,91 грн.). Тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяву у розмірі 744,02 грн. (81,94 % від 908 грн.).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 812,50 грн., сплата якої підтверджується квитанцією №26 від 14.11.2018.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 12, 13, 18, 43, 76-83, 89, 95, 131, 141, 223, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача, адвоката Чернишова Бориса Сергійовича який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПАТ «Альфа Страхування» про стягнення матеріальних збитків задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) вартість відновлювального ремонту в розмірі 34 972 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві) грн. 91 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 (десять тисяч) грн.00 коп. та витрати за сплату судового збору 744,02 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017р., до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 14 вересня 2021 року.

Суддя А.М. Гримайло