Головуючий у 1-й інстанції Гноєвой С.С.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря Лазаренко Д.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Гноєвого С.С., повний текст рішення складено 26 квітня 2021 року

у цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розподіл домоволодіння в натурі,

треті особи - ОСОБА_3 , Управління Служба у справах дітей Маріупольської міської ради, Акціонерне товариство Райффайзен банк Аваль,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розподіл в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 , яке було придбано сторонами 03.02.2006 за договором купівлі-продажу під час їх фактичних шлюбних відносин із визнанням за кожним з ним права власності по ? ідеальній частці цього домоволодіння на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14.06.2012. Сторонами зареєстровано право власності на свої частки у спільному майні. У 2016 році була поділена земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями, площа відведеної йому у власність земельної ділянки становить 0,0271га.

Після припинення у березні 2011 року сімейних відносин з відповідачкою, в будинку він не проживає, хоча й вселявся туди за рішенням суду, відповідачка перешкодждає його вселенню і він не може реалізувати своє право власності. В позасудовому порядку сторони не можуть дійти згоди про поділ будинку в натурі.

Просив провести поділ домоволодіння АДРЕСА_1 в натурі, з урахуванням даних технічного паспорту від 25.09.2015, відповідно до належних сторонам часток. Виділити йому дві житлові кімнати: 1-7 площею 8,5 кв.м., літ. 1-2 площею 10,4 кв.м, нежитлову прибудову літ. Б-1, в якій розташовані кухня літ. 1-10 площею 11,4 кв.м та санвузол літ. 1-9 площею 4,3 кв.м, тамбур а-1 площею 3,4 кв.м, а також сараї літ. В-1 та Д-1, вбиральню літ. Г-1, оскільки вони розташовані на виділеній йому у власність частині земельної ділянки. А відповідачці ОСОБА_2 виділити дві житлові кімнати літ. 1-6 площею 9,9 кв.м, літ. 1-5 площею 15,8 кв.м, коридор літ. 1-3 площею 6,2 кв.м, кухню літ. 1-4 площею 6,4 кв.м, ганок літ. а3-1 та веранду літ. а2-1.

У відзиві на позов і поясненнях Акціонерне товариство Райффайзен Банк Аваль (т. 1 а.с. 101, 129-132) посилається на те, що поділ майна в натурі, а саме спірного житлового будинку АДРЕСА_1 призведе до втрати майна, як окремого виділеного в натурі об`єкта права власності, а саме замінить його цілісний склад та вплине на його вартість. Статтею 3 Закону України Про іпотеку визначено, що іпотекою може бути забезпечено виконання дійсного зобов`язання. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Станом на 24 жовтня 2018 року кредитні зобов`язання ОСОБА_1 , забезпечені порукою ОСОБА_2 і іпотекою, не виконувались належним чином, що призвело до утворення заборгованості, стягнутої солідарно з позичальника і поручителя в розмірі 29275,77грн за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28.09.2017 на користь кредитора АТ Райффайзен Банк Аваль. А станом на 25.01.2019 заборгованість сторін за триваючими кредитними відносинами становить 204678,33грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_6 про поділ домоволодіння - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, керувався ст. ст. 319, 356, 358 ЦК України, Законом України Про іпотеку та виходив з того, що між співвласниками відсутня домовленість щодо розподілу в натурі спірного домоволодіння, яке знаходиться у спільній частковій власності, поділ неможливий через відсутність технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири без додаткових прибудов, зокрема, має бути прибудований санвузол, на що потрібні висновки про відповідність такого перепланування і переобладнання з відокремленням інженерних комунікацій газо-, водо-, тепло-, електропостачання санітарно-технічним нормам тощо.

А крім того, перешкодою до задоволення позовних вимог є перебування спірного домоволодіння в іпотеці у банку, яким в п. 4.2.4 договору іпотеки передбачено заборону вчинення іпотекодавцем без згоди банку будь-яких дій стосовно розпорядження предметом іпотеки (його частиною) і з порушенням цілісності об`єкту іпотеки. Розподіл іпотечного майна (домоволодіння АДРЕСА_1 ) в натурі за судоми рішенням призведе до втрати майна, як окремого виділеного в натурі об`єкта права власності, змінить його цілісний склад та вплине на його вартість. За умови відсутності письмової згоди банку на поділ будинку в натурі на дві квартири, рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 призведе до порушення майнових прав іпотекодержателя, який договором іпотеки забезпечив виконання основного зобов`язання за кредитним договором, що досі не виконано боржниками.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга (т. 2 а.с. 42-47) вмотивована наступними доводами.

Відповідачка, знявшись з реєстрації в спірному будинку, узурпувала право на весь будинок, в якому вона проживає з чоловіком, і не бажає ділити домоволодіння ні за яких обставин. Вона перешкоджає у здійсненні права власності позивача.

З огляду на те, що позивач просив на підставі ст. 367 ЦК України здійснити поділ домоволодіння, то помилковим є висновок суду про обрання позивачем неправильного способу захисту, тобто не конкретизації позовних вимог: чи він вимагав виділити певну частину домоволодіння в користування, чи у власність.

Висновок суду про технічну неможливість розподілу домоволодіння в натурі не відповідає ані чинному законодавству, ані доказам по справі. Якщо на земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який є спільною сумісною власністю подружжя, то уразі поділу між подружжям і виділу конкретної його частки особі, яка не мала права власності, або права користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності в спільному майні - будинку, будові, спорудженні, відповідно до ст. ст. 120 ЗКУ, 377 ЦКУ. Тобто, юридичних перешкод для здійснення благоустрою немає. А, крім того, висновком будівельно-технічної експертизи визначено можливість з технічної точки зору поділу домоволодіння за умови мінімального переобладнання приміщень будинку в ізольовані квартири у вигляді закладки двох дверних прорізів та з прибудовою санвузла, на що дозволу виконкому не потрібно, введення об`єкта в експлуатацію також не потрібно.

Щодо іпотеки майна. Термін виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 03.02.2006 закінчився 03.02.2016, відповідно закінчився і строк іпотеки. Оскільки зобов`язання за кредитним договором не були виконані, у банку виникло право в межах строку позовної давності, тобто до 03.02.2019 звернутись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Банк своїм правом не скористався, але звертався до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд задовольнив позовні вимоги частково в розмірі 29275,77грн, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. На сьогодення виконавчий лист щодо стягнення суми заборгованості банком до виконання не пред`явлено. Боржник не може і не повинен нести відповідальність за несвоєчасне виконання судового рішення. Строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився.

В п. 4.2.4. договору іпотеки зазначено, що письмова згода банку необхідна, зокрема, для розпорядження предметом іпотеки (його частиною), в тому числі для передачі його в оренду. Перепланування, переобладнання, прибудова до житлового будинку, що є предметом іпотеки не заборонені. Розділ будинку не є розпорядженням майна.

На апеляційну скаргу Акціонерним товариством Райффайзен Банк подані пояснення (т. 2 а.с. 91-93), із запереченнями проти апеляційної скарги, що кореспондуються із доводами відзиву на позовну заяву (т. 1 а.с. 101, 129-132).

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Справа розглядається за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лаюрова В.О., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Крохмальової Л.П., яка заперечувала проти вимог скарги, а також у відсутність повідомлених належним чином про дату і час розгляду справи: позивача ОСОБА_1 (розписки про отримання судового повідомлення - і телефонограми №№ 1788, 1817 - т. 2 а.с. 63,79, 80, 84), що двічі не прибував в судове засідання з невідомих причин, не надаючи письмових доказів своєї відсутності з поважних причин - подане в день призначеного засідання клопотання про виїзд за межі Маріуполя (т. 2 а.с. 124-125) не є доказом неприбуття в судове засідання з поважних причин; відповідачки ОСОБА_2 і представника АТ Райффайзен Банк Аваль, від яких надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність (т. 2 а.с. 112, 128); третьої особи ОСОБА_3 і представника Управління Служби у справах дітей Маріупольської міської ради. Неявка вказаних осіб в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14.06.2012 у справі № 2-869/11 (набрало законної сили 20.11.2012) визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 - за кожним з них по 1/2 частці даного домоволодіння (т. 1 а.с. 24-26). Право власності сторін зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по 1/2 частці кожному (т. 1 а.с. 15, 23).

В будинку зареєстровані: ОСОБА_2 з 15.01.2013 із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 81, 194).

Спірне домоволодіння складається з наступних складових частин: житлового будинку літ. А-1 (з 4-х жилих кімнат, коридору, санвузла та двох кухонь) з нежитловою прибудовою літ. Б-1 загальною площею 77,9 кв.м, житловою площею 43,6 кв.м; погребу А/п, тамбуру а-1, ганку а, веранди а2-1, ганку а3-1, сараю В-1, вбиральні Г-1, сараю Д-1, огорожі, замощення. (т. 1 а.с. 15, 23).

Земельна ділянка АДРЕСА_1 площею 0,0445га, на якій розташований спірний будинок, належить на праві власності ОСОБА_1 і поділена у березні 2016 року на дві земельні ділянки: кадастровий номер :01:023:1050 - площею 0,0271га, та кадастровий номер :01:023:1051 - площею 0,0174га (т. 1 а.с. 16-22).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 17-с від 26.07.2018 можливий розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 на дві частини з виділом на 1/2 частину позивача ОСОБА_1 - в житловому будинку літ. А-1 житлової кімнати 1-7 площею 8,5 кв.м та житлової кімнати 1-2 площею 10,4 кв.м, нежитлової прибудови літ. Б-1, тамбуру літ. а-1, сараїв літ. В-1 та Д-1, вбиральні літ. Г-1, а на 1/2 частину відповідача ОСОБА_2 - в житловому будинку літ. А-1 житлової кімнати 1-6 площею 9,9 кв.м, житлової кімнати 1-5 площею 15,8 кв.м, коридору 1-3, кухні 1-4, ганку літ. а3-1 та веранди літ. а2-1. Запропонований експертом варіант розподілу можливий лише за умови такого переобладнання: влаштувати дверний пройом між приміщеннями 1-4 та 1-5; закласти дверний пройом між приміщеннями 1-2 та 1-5, 1-2 та 1-3; влаштувати прибудову у вигляді санвузлу площею не менше 3,8 кв.м до приміщення І та 1-3 з влаштуванням дверного пройому з приміщення І для входу в новостворений санвузол. Роботи по влаштуванню пройомів робити дисковими пилами без ударних впливів на конструкції будинку та з подальшим укріпленням периметру пройома. Роботи по перевлаштуванню інженерних мереж електропостачання, газопостачання, водопостачання та встановленню обладнання виконувати спеціалізованим організаціям, які мають ліцензії на ці види робіт, згідно розробленим проектам у разі їх необхідності. (т. 1 а.с. 68-71).

03 лютого 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним Банком Аваль (правонаступником за усіма правами та обов`язками якого є АТ Райффайзен Банк Аваль) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/11-185/98120.

Спірний жилий будинок АДРЕСА_1 є предметом іпотечного договору № 014/11-185/98120/1 від 03.02.2006, укладеного між іпотекодателем ОСОБА_1 і іпотекодержателем АТ Райффайзен Банк Аваль, в забезпечення виконання кредитного договору № 014/11-185/98120 від 03.02.2006, укладеного між позичальником ОСОБА_1 і кредитодавцем АТ Райффайзен Банк Аваль (нині - АТ Райффазен Банк), за яким позичальник отримував у кредит 30600 доларів США (т. 1 а.с. 78-79).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України учасники спільної часткової власності здійснюють свої права за їх згодою та можуть домовитись про порядок користування і володіння майном, яке перебуває у їх спільній власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, на яку посилається позивач ОСОБА_1 в позовній заяві, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Передумовою здійснення виділу в натурі частки із спільної власності є наявність технічної можливості здійснити поділ об`єкта спільної власності. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 № 1117 Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_1 , відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про поділ жилого будинку АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в результаті: недоведення технічної можливості вчинення переобладнання і перепланування будинку з прибудовою санвузла, з відокремленням приміщень в два ізольованих жилих приміщення і інженерних комунікацій газо-, водо-, електропостачання спеціалізованими організаціями; обтяження даного майна іпотекою, що змінити поділом будинку в судовому порядку без згоди іпотекодержателя неможливо, оскільки такий поділ (за доведеного факту невиконання боржниками грошового зобов`язання за кредитним договором) з порушенням майнових прав іпотекодержателя призведе до втрати майна, як окремого виділеного в натурі об`єкта права власності, змінить його цілісний склад та вплине на його вартість.

Як з`ясовано, в ході розгляду справи сторона позивача в порядку виконання своїх процесуальних обов`язків з доказування (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 84 ЦПК України) не ініціювала питання щодо здобуття згоди органу місцевого самоврядування чи виконавчого органу місцевої ради на переобладнання приміщення, включаючи переобладнання інженерних систем газо-, електро-, водокомунікацій, та прибудову з переплануванням і збільшенням площі спірного приміщення аби убезпечити відповідність такого переобладнання і перепланування санітарним, пожежним і іншим будівельним нормам і правилам. Позиція сторони позивача, в даному випадку продубльована і в змісті апеляційної скарги, зводиться до того, що для перепланування, переобладнання, прибудови рішення виконкому не потрібно.

Але такі апеляційної доводи скарги позивача, зважаючи на висновки експертизи і їх обґрунтування в мотивувальній частині, суперечать ст. 152 ЖК України, пп. 1.4.1 - 1.4.5 Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій1, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (далі за текстом - Правила № 76) , п. 4 Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків2, затвердженими постановою КМУ від 08.10.1992 № 572 (далі за текстом - Правила № 572) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Так, пунктом 4 Правил № 572 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено право власників житлових будинків на переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статті 152 ЖК України.

Відповідно до ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Так, переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі: улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів (п. 1.4.2 Правил № 76).

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків (п. 1.4.3 Правил № 76).

За змістом висновку проведеної у даній справі будівельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 68-71) для розподілу домоволодіння АДРЕСА_1 пропонується закладення двох дверних пройомів; влаштування прибудови - санвузлу площею 3,8кв.м з влаштуванням дверного пройому (у зовнішній стінці) для входу в новостворений санвузол; перевлаштування інженерних мереж електропостачання, газопостачання, водопостачання та встановлення обладнання виконувати спеціалізованими оргназаціями, які мають ліцензію на ці види робіт, згідно розробленим проектам у разі їх необхідності.

Згідно із чинними положеннями в пп. 1.4.1 Правил № 76, п. 4 Правил № 572 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Пунктом 1.4.5 Правил № 572 регламентовано перелік документів, що подаються органу місцевого самоврядування із заявою для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень.

В межах розгляду даної справи позивачем не здобувався шляхом заявлення відповідного процесуального клопотання дозвіл виконавчого органу міської ради (повноважного в силу ст. 40 Закону Про місцеве самоврядування в Україні) саме задля з`ясування питання про допустимість/можливість визначених у висновку судової експертизи перепланувань/переобладнань, що має супроводжуватись й висновками відповідних служб з погодження встановлення відокремленого газо-, водо- та електропостачання.

Крім того, на розв`язання експертизи не ставилося позивачем питання, чи не призведуть вказані експертом у висновку № 17-с від 26.07.2018 роботи з переобладнання і перепланування в будинку АДРЕСА_1 до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, що в силу п. 1.4.4 Правил № 76 не допускається. А суд позбавлений можливості встановити такі технічні дані без спеціальних знань в галузі будівництва.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, апеляційний суд при перегляді даного спору враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.09.2018 у справі № 653/2820/15-ц, згідно яких: […При поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки.

Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема, погодження щодо встановлення відокремленого газо-, водо- та електропостачання.

Вирішуючи зазначений спір, суди попередніх інстанцій зазначених вимог закону не врахували, не звернули увагу, що здійснюючи виділ (поділ) житлового будинку в натурі необхідно здійснити певний перелік робіт з переобладнання та перепланування вказаного житлового будинку, в тому числі влаштування інженерних систем комунікацій, у зв`язку з чим не з`ясували, чи передбачають вказані роботи втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування та відповідно не перевірили чи потрібні відповідні висновки відповідних органів про допустимість пов`язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань, а також дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування житлового будинку (у разі втручання в несучі конструкції або інженерні системи загального користування)…]

Зважаючи на викладене, колегія суддів впевнилася, що сам по собі висновок будівельно-технічної експертизи № 17-с про технічну можливість поділу будинку АДРЕСА_1 в натурі з виконанням низки робіт з переобладнання і перепланування з певними будівельно-технічними умовами, що потребують погодження, - не створює у даному спорі єдиної підстави для ухвалення позитивного рішення з поділу будинку, якого прагне позивач.

У зв`язку із цим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведення технічної можливості вчинення переобладнання і перепланування будинку за тим варіантом, що наведений у висновку експертизи.

Другою правової перешкодою до ухвалення рішення про поділ домоволодіння АДРЕСА_1 мід співвласниками є статус цього обєкту нерухомого майна.

Так, як встановлено судом, спірне домоволодіння, як окремий об`єкт, є іпотечним майном. Банком-іпотекодержателем цього майна не надано дозволу на здійснення розподілу будинку в натурі (виділ частки на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна), що, як погоджується колегія суддів, призведе до порушення цілісності і зміни вартості переданого в іпотеку майна, що застережено в іпотечному договорі № 014/11-185/98120/1 від 03.02.2006 (т. 1 а.с. 79) як заборона.

Так, пункт 4.2.4. вказаного іпотечного договору зазначено, що письмова згода банку необхідна, зокрема, для розпорядження предметом іпотеки (його частиною), в тому числі для передачі його в оренду. Пункт 4.2.1 передбачає вживати заходів до забезпечення цілісності предмета іпотеки протягом періоду дії договору. А пункт 5.1 цього договору закріплює заборону іпотекодателю розпоряджатися предметом іпотеки будь-яким способом.

Тому доводи апеляційної скарги позивача про те, що в результаті ухвалення рішення про поділ спірного домоволодіння АДРЕСА_1 на два окремі об`єкти нерухомого майна не будуть порушуватись права іпотекодержателя є необґрунтованими.

За відсутності судових рішень про припинення іпотеки або рішення про визнання виконавчого листа про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 29275,77грн таким, що не підлягає виконанню через сплив строку пред`явлення його до виконання, а також із урахуванням відсутності даних про погашення вказаного присудженого розміру заборгованості у справі № № 265/3684/16-ц, доводи апеляційної скарги позивача з приводу припинення іпотеки через сплив строку позовної давності і відсутність у кредитора права на пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення кредитної заборгованості, забезпеченої іпотекою, - є юридично неспроможними.

Враховуючи мотивацію позову ОСОБА_1 з приводу перешкоджання йому відповідачкою ОСОБА_2 у здійсненні ним права власності і користування спірним жилим будинком, що перебуває у спільній власності сторін, що підтверджено в судовому засіданні апеляційного суду представником позивача - ОСОБА_10 , для позивача відкритий процесуальний шлях здобуття в судовому порядку рішення про визначення між співвласниками порядку користування жилим приміщенням, включаючи можливість спільного використання діючих підсобних приміщень і існуючих в помешканні інженерних комунікацій без їх відокремлення, або позасудовий спосіб вирішення питання про реалізацію спірного майна за домовленістю сторін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Нових обставин, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли вплинути на правильність висновків суду не виявлено. Порушень норм процесуального або матеріального права, які могли призвести до неправильного вирішення справи, або тих, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2021 року.

Судді: С.А.Попова

С.А.Зайцева

О.М.Пономарьова