КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У х в а л а

м. Київ Справа № 367/3419/20

31 серпня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кулікової С.В.

суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Саранюк Л.П., за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, боржник ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, 25 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати судовий наказ від 30 червня 2020 року.

02 липня 2021 року Київський апеляційний суд направив запит від 30 червня 2021 року до суду першої інстанції про витребування справи.

07 липня 2021 року цивільна справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року залишено без руху та надано строк для подання обґрунтованої заяви про поновлення, визначеного в ст. 354 ЦПК України, п`ятнадцятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали із зазначенням підстав його пропуску та подання однієї копії апеляційної скарги.

14 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду та копію апеляційної скарги.

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, просив поновити пропущений строк, посилаючись на те, що 14 липня 2021 року він звернувся до суду першої інстанції із заявою про отримання копії ухвали суду, в судовому засіданні 30 листопада 2020 року під час розгляду заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами він присутній не був, після отримання повідомлення в електронному кабінеті про постановлення оскаржуваної ухвали він не звертався до суду першої інстанції з заявою про видачу йому повного тексту ухвали суду, оскільки розпочав перемовини із своєю дружиною щодо відмови останньої від стягнення аліментів через виконавчу службу, проте взаємної згоди з вказаного питання дійти не вдалося, у зв`язку з чим він і звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 30 листопада 2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року залишено без руху та надано строк для зазначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року та надання доказів, що підтверджують вказані обставини.

26 липня 2021 року до апеляційного суду ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій звертав увагу суду на те, що оскаржувану ухвалу було йому вручено 21 липня 2021 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним не пропущено. Також звертав увагу на той факт, що його не участь в судовому засідання, була викликана непереборними і незалежними від нього перешкодами - обмеженнями, які діяли у зв`язку з пандемією вірусу Covid-19.

Колегія суддів вважає, що зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку є неповажними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга подається на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Як вбачається із матеріалів справи, 30 листопада 2020 року судом постановлено ухвалу про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

При цьому, ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд заяви без участі сторін, зазначивши, що відкладення розгляду справи призведе до подальшого порушення його прав.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 25 червня 2021 року, тобто із значним пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Наведені ОСОБА_1 причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, виходячи з наступного.

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Посилання апелянта, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що копію оскаржуваної ухвали він отримав лише 21 липня 2021 року колегія суддів відхиляє, оскільки в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження від 14 липня 2021 року, апелянт зазначав, що після отримання повідомлення в електронному кабінеті про постановлення ухвали він не звертався до суду першої інстанції для отримання копії ухвали суду, оскільки розпочав перемовини із своєю дружиною щодо відмови останньої від стягнення аліментів через виконавчу службу, проте взаємної згоди з вказаного питання дійти не вдалося, у зв`язку з чим він і звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що з заявою про отримання копії ухвали від 30 листопада 2021 року апелянт звернувся до суду першої інстанції лише 14 липня 2021 року після залишення його апеляційної скарги без руху.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана ОСОБА_1 ухвала була оприлюднена 04 грудня 2021 року.

Таким чином, вказані обставини дають підстави вважати, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду пропущений не з поважних причин, а лише за наслідками власних дій та рішень ОСОБА_1 .

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду ОСОБА_1 не вказав та доказів на підтвердження цього не надав.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду є непереконливими, неповажними, оскільки заявником не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

ЄСПЛ зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення у справі «Воловік проти України» заява №15123/03, § § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» заяви, №17160/06 та №35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Таким чином, доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію апелянтом своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги на ухвалу суду ОСОБА_1 не надав.

Згідно з ч.4 ст.357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової визначеності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року подана з пропуском встановленого законом строку та наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку з урахуванням викладеного не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Саранюк Л.П., за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, боржник ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді: