Номер провадження: 22-ц/813/2455/21
Номер справи місцевого суду: 947/9408/20
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26.08.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/9408/20

Провадження номер: 22-ц/813/2455/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідачі - 1) Київський відділ поліції у місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області, 2) Таїровське відділення поліції Київського відділу поліції у місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України,

розглянув з власної ініціативи питання про витребування доказів під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу поліції у місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області, Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції у місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на заочне рішення Київського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Маломуж А.І. 10 листопада 2020 року, повний текст рішення складено 10 листопада 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з уточненим у серпні цього ж року позовом, в якому остаточно просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, на користь позивача - моральну шкоду в сумі - 442 793 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі - 20 000 грн.. Також позивач просить стягнути на його користь понесені судові витрати.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 30.09.2012 року йому було повідомлено про підозру в кримінальній справі № 7, що була порушена СВ Таїровського ВМ Київського РВ ОМУ ГУМВС України 13.09.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді арешту.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2012 року ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. До 22.10.2012 року позивач перебував в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», після чого його було звільнено під заставу, що підтверджується письмовою відповіддю ДУ «Одеський слідчий ізолятор» від 19.02.2020 р..

Згідно відповіді Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 20.02.2020 р. № Зінф/А21-20-16/20, 22.10.2012 року на депозитний рахунок для зарахування коштів відповідно до рішень судів з обранням застави в якості запобіжного заходу ДСА України в Одеській області ОСОБА_1 зараховані грошові кошти у розмірі - 25 000,00 гривень, що обліковуються на рахунку станом на 20.02.2020 р..

Згідно письмової відповіді від 20.12.2019 р. ст. слідчого Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області Волошенюк М.В. 17.06.2014 року Апеляційним судом Одеської області винесено ухвалу про часткове задоволення апеляції захисника Федяєва С.В.. Вирок Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2013 р. у відношенні ОСОБА_1 , засудженого за ч. 1 ст. 203-2 КК України, скасовано. Кримінальну справу направлено для проведення додаткового розслідування. Згідно п. 12 Перехідних положень КПК України відомості кримінальної справи № 7 від 13.08.2012 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2014 року за № 0000091 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 про підозру не повідомлялось.

24.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000091, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття кримінального провадження № 0000091, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17.06.2014 року ОСОБА_1 було залишено запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, яку на час звернення з позовом до суду не скасовано.

ОСОБА_1 вважає, що з 22.10.2012 року по 23.04.2020 року він перебуває під заставою, що знаходиться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, та під підпискою про невиїзд, яку досі не було скасовано, хоча ОСОБА_1 більше не є ані підозрюваним, ані обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000091.

У зв`язку з вищевказаними обставинами та враховуючи факт, що всі строки досудового розслідування пройшли, позивачу завдано моральної шкоди у вигляди душевних страждань, пов`язаних із обмеженням його прав, неможливістю захистити свої права належним чином та перебування під слідством, яке на даний час не закінчено.

Позивач знаходиться під нескасованими запобіжними заходами з 30.09.2012 року, що на момент звернення із позовом до суду складає 91 місяць.

Позивач зазначає, що під час перебування під дією незаконно обраних запобіжних заходів, зазнав моральної шкоди, відшкодування якої у грошовому еквіваленті на час подання позовної заяви становить - 429 793 грн..

Також вагомих душевних страждань позивач зазнав за час незаконного перебування під вартою впродовж 13 днів. У зв`язку з чим, кожен день перебування під вартою оцінює в 1 000 грн..

Крім того, на момент тривання досудового та судового розслідування ОСОБА_1 звертався за наданням правової допомоги до адвоката, за які ним було сплачено - 20 000 грн. (а. с. 1 - 4, 41 - 46).

2.2 Позиція відповідачів та третьої особи в суді першої інстанції

Київський відділ поліції у місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області та Таїровське відділення поліції Київського відділу поліції у місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області правом на подачу відзиву в судді першої інстанції не скористались.

Третя особа Державна казначейська служба України у поясненнях на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що Державна казначейська служба не є Державним бюджетом України і не спричиняла позивачеві шкоду, а тому не може бути відповідачем по справі.

Позивач має право на відшкодування шкоди лише у випадках встановлених законом. Однак, відповідно до матеріалів справи незаконність засудження ОСОБА_1 , незаконність притягнення його як обвинуваченого чи незаконність взяття і тримання його під вартою не визнано жодним судовим рішення. Також, позивачем суттєво завищено суму моральної шкоди, яка має обраховуватися виходячи з розміру прожиткового мінімуму, а не розміру мінімальної заробітної плати, як зазначає позивач в позовній заяві. Крім того, позивачем не надано доказів причино-наслідкового зв`язку між діями органів досудового розслідування та завданням ОСОБА_1 моральної шкоди, а також її наявність (а. с. 30 - 35).

2.3. Позиція позивача на відзив Державної казначейської служби в суді першої інстанції

У відповідь на відзив позивач зазначає, що твердження ДКС України про те, що ОСОБА_1 не має право на відшкодування моральної шкоди оскільки не встановлено факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не відповідають дійсності. ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до закону у випадках закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення, відсутністю у діяннях складу кримінального правопорушення або не встановлення достатності доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17.06.2014 року було скасовано вирок Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2013 року у відношенні ОСОБА_1 .. Вказаний вирок було скасовано саме з підстав недостатності доказів для доведення вини ОСОБА_1 .. Кримінальну справу було передано до прокуратури для проведення додаткового розслідування. З серпня 2014 року та по даний час ОСОБА_1 про підозру не повідомлялось. Позиція ДКС України про те, що мінімальна заробітна плата не може бути врахована при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди не узгоджується з правовими висновками Верховного суду. Позивач зазначає, що з 30.09.2012 року перебуває під підпискою про невиїзд, яку досі не скасовано, а також під заставою, яку йому не повернуто. Кримінальне провадження досі не закрито, хоча пройшли усі строки досудового розслідування. У зв`язку з вказаними обставинами позивач зазнав душевних страждань, пов`язаних з обмеженням його прав, неможливістю захистити свої права належним чином (а. с. 42 - 46).

2.3 Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування висновків суду

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2020 року уточненні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданими незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі - 429 793 грн. 00 коп..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є доведеними і такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Позивачем наведено доводи наявності моральної шкоди з огляду на те, що він утримувався під вартою, а в подальшому до нього було застосовано заставу та підписку про невиїзд. Внаслідок вказаного позивач був ізольований від суспільства, зазнавав душевних страждань, втратив авторитет серед близьких. Визначаючи розмір грошової компенсації судом першої інстанції враховано вищевказані обставини заподіяння позивачу душевних страждань. Суд вважав, що сума коштів у розмірі - 429 793,00 грн. буде сприяти відновленню емоційного стану позивача, у тому числі відповідатиме засадам розумності і справедливості.

Щодо вимог про стягнення - 13 000 грн. у зв`язку з перебування під вартою то вказаний строк включається до строку незаконного перебування під слідством та судом. Тому, розмір моральної шкоди включається в загальну суму та вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем документально не доведено факт понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу (а. с. 65 - 67).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_3 , діюча від імені Державної казначейської служби України, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) суд першої інстанції помилково ототожнює Державну казначейську службу України з Державним бюджетом України та особою, яка завдала шкоду. Державна казначейська служба України є окремою юридичною особою, яка самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, в повному обсязі виконує свої завдання та функції і ніяких прав та законних інтересів позивача не порушувала. Боржником у вказаному зобов`язані зі сплати коштів державного бюджету є - держава Україна, як учасник цивільних відносин, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України; 2) судом безпідставно задоволено позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі - 429 793 грн., оскільки розрахунок повинен був здійснюватися з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) судом першої інстанції невірно було визначено строк перебування ОСОБА_1 під слідством. Фактично строк перебування ОСОБА_1 під слідством та судом становить - 20 місяців, з 22.10.2012 р. по 17.06.2014 р.. Наразі позивач не наділений жодним процесуальним статусом у кримінальному провадженні №0000091, що підтверджено відповіддю Київського відділу поліції у м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.12.2019 №Г-3116;4) суд першої інстанції зазначає, що ОСОБА_1 перебуває під підпискою про невиїзд та заставою, яка йому досі не повернута. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не було здійснено жодних дій з метою зняття даних обмежень, з огляду на те, що про підозру йому не повідомлялось. Із матеріалів справи не вбачається, що такі дії здійснювались позивачем протягом періоду з 17.06.2014 до дня подання позовної заяви. Тобто, позивач вказує, що він зазнає моральних страждань у зв`язку з перебуванням під заставою та підпискою про невиїзд, проте жодних дій щодо їх зняття не вчиняв;5) суд першої інстанції визначає моральну шкоду, що підлягає відшкодуванню у сумі - 429 793,00 грн. за 91 місяць. Проте, чому саме за 91 місяць та чітко визначений період, а саме з якої по яку дату ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції не було зазначено; 6) судом першої інстанції в рішенні не встановлено у чому саме полягає незаконність дій Київського відділу поліції у м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області та Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції у м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області. Більше того, з 17.06.2014 року до дня подання позовної заяви позивач взагалі не має жодного процесуального статусу в кримінальному провадженні №0000091. Тобто, жодних дій щодо ОСОБА_1 відповідачами не здійснювалось (а. с. 69 - 76).

2.6. Позиція позивача в апеляційному суді

Адвокат Галайчук Г.С., діюча від імені ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу ДКС України залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача зазначає, що помилковими є посилання апелянта на те, що Державна казначейська служба не уособлює державу чи Державний бюджет України, та суд першої інстанції не повинен був стягувати з ДКС України суми за рахунок коштів державного бюджету з огляду на те, що рішення про відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, відповідно до чинного законодавства України виконуються саме Державною казначейською службою України.

Помилковими є твердження апелянта, що ОСОБА_1 фактично перебував під слідством чи судом з 22.10.201 р. по 17.06.2014 р., оскільки на думку представника ДКСУ ухвалою Апеляційного суду Одеської області ОСОБА_1 було виправдано та з цього моменту під слідством чи судом він не перебував.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17.06.2014 року ОСОБА_1 не було виправдано, а було скасовано попередній вирок, яким його було звинувачено його у вчиненні злочину. Кримінальну справу направлено для проведення додаткового розслідування. Даною ухвалою також було залишено запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд відносно ОСОБА_1 .. На даний час досі не зрозуміло, чи закрито кримінальне провадження № 0000091, або досі воно триває, оскільки представнику ОСОБА_1 адвокату Галайчук Г.С. було відмовлено ознайомитись із матеріалами даного провадження, про що свідчить письмова відповідь ст. слідчого Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області Волошенюк М.В. від 20.12.2019 р., яка міститься в матеріалах справи. Також Київським районним судом м. Одеси в межах цивільної справи № 947/9408/20 було постановлено ухвалу про витребування доказів, якою витребувано у Київського відділу поліції у місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області для огляду матеріали кримінального провадження № 0000091 від 05.08.2014 року. Вказану ухвалу було отримано Київським ВП в м. Одесі двічі, а саме 10.08.2020 року та 18.09.2020 року. Однак, ухвалу суду виконано не було. Отже, ОСОБА_1 був позбавлений можливості вчинити будь-які дії в межах кримінального провадження, оскільки не знав та не міг знати на якій стадії воно перебуває, чи здійснюється досудове розслідування в даному провадженні та який саме статус має в даному провадженні позивач. За вищезазначених підстав, хибною є позиція апелянта відносно того, що ОСОБА_1 не здійснив жодних дій в межах кримінального провадження № 0000091, оскільки у позивача взагалі не було можливості вчинити будь- які дії.

Апелянтом не враховано, що позивач перебував під слідством з 30.09.2012 року, тобто з моменту повідомлення йому про підозру у кримінальній справі.

Хибним є висновок апелянта, що при визначенні розміру моральної шкоди необхідно враховувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, а не мінімальний розмір заробітної плати. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, що узгоджується з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду. Отже, розмір моральної шкоди, встановлений рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2020 року, є вірним.

Вищезазначені обставини були у повному обсязі досліджені Київським районним судом м. Одеси, та враховані при ухваленні законного та обґрунтованого рішення (а. с. 101 - 109).

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

10.12.2020 року ДКСУ звернулось до суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2020 року (а. с. 69 - 76).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.12.2020 року вищевказану апеляційну скаргу було залишено без руху (а. с. 82 - 82 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали апелянтом було подано заяву, якою усунуто недоліки апеляційної скарги (а. с. 85).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.01.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДКС України (а с. 90 зворотна сторона).

19.02.2021 року Таїровське відділення поліції Київського відділу поліції у місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській областіотримало копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги (а. с. 92).

16.02.2021 року Київський відділ поліції у місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській областіотримало копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги (а. с. 94).

23.02.2021 року адвокат Галайчук Г.С.., діє від імені ОСОБА_1 , отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги (а. с. 100).

24.02.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від адвоката Галайчук Г.С., діючої від імені ОСОБА_1 (а. с. 101 - 109).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.05.2021 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників (а. с. 110).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 травня 2021 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні апеляційної інстанції в порядку загального позовного провадження (а. с. 111).

За ініціативою суду на обговорення колегії суддів винесено питання про витребування відомостей з Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо стану досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000091 від 05.08.2014 року та його руху, за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

У судовому засіданні адвокат Галайчук Г.С., діюча від імені ОСОБА_1 , не заперечувала щодо витребування відомостей з Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайскорішому розгляді справи, колегія суддів ухвалила розглянути питання про витребування доказів за відсутності інших її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши питання про необхідність витребування відомостей з відділу поліції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних права або виконанні обов`язків щодо доказів, а також і інших випадках, передбачених цим Кодексом, зокрема коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подають сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Предметом розгляду даної справи є - відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства,

Відповідно до матеріалів справи, 30.09.2012 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру в кримінальній справі № 7, що була порушена СВ Таїровського ВМ Київського РВ ОМУ ГУМВС України 13.09.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді арешту.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2012 року ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. До 22.10.2012 року позивач перебував в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», після чого його було звільнено під заставу, що підтверджується письмовою відповіддю ДУ «Одеський слідчий ізолятор» від 19.02.2020 р.

Згідно відповіді Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 20.02.2020 р. № Зінф/А21-20-16/20, 22.10.2012 року на депозитний рахунок для зарахування коштів відповідно до рішень судів з обранням застави в якості запобіжного заходу ДСА України в Одеській області ОСОБА_1 зараховані грошові кошти у розмірі 25000,00 гривень, що обліковуються на рахунку станом на 20.02.2020 р. (а.с. 8).

Згідно письмової відповіді ст. слідчого Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області, Волошенюк М.В. від 20.12.2019 р., 17.06.2014 року Апеляційним судом Одеської області винесено ухвалу про часткове задоволення апеляції захисника Федяєва С.В., вирок Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2013 р. у відношенні ОСОБА_1 , засудженого за ч. 1 ст. 203-2 КК України скасовано, кримінальну справу направлено для проведення додаткового розслідування.

Згідно п. 12 Перехідних положень КПК України відомості кримінальної справи № 7 від 13.08.2012 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2014 року за № 0000091 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, та у даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 про підозру не повідомлялось (а. с. 6 - 8 зворотна сторона).

24.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000091, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття кримінального провадження № 0000091 у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування (а. с. 10 - 11).

Матеріали справи не містять відомостей щодо висунення підозри ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України. Крім того, справа не містить інформації щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 та його руху.

На підставі вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що для встановлення дійсних обставин по справі, перевірки доводів апеляційної скарги, їх з`ясування потрібні додаткові докази, які у матеріалах справи відсутні.

Для встановлення дійсних обставин по справі потрібні докази, які підлягають витребуванню з Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області відомості.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає необхідним витребувати з Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області відомості щодо руху та стану досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000091 від 05.08.2014 року за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, інформацію щодо статусу ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №10000091.

Необхідно встановити строк надання вищевказаних відомостей - протягом семи днів з дня отримання копії даної ухвали.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 83, 84, 367, 368, 381, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Витребувати з Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області відомості щодо руху та стану досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000091 від 05.08.2014 року, за фактом скоєння кримінального правопорушення, інформацію щодо статусу ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №10000091.

Встановити термін надання вищевказаних відомостей - протягом семи робочих днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 28 серпня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова