ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6896/21 Справа № 202/6720/20 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Кредобанк",

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Кредобанк", треті особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Міністерства юстиції України Щигарцев Ігор В`ячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2020 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Кредобанк", треті особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Міністерства юстиції України Щигарцев Ігор В`ячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 21.08.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною, вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 2352, про стягнення з нього на користь акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості у розмірі 384 292, 14 грн. Нотаріус не перевірив безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, що свідчить про наявність спору щодо суми за договором, на підставі якого було вчинено виконавчий напис. Наголошував, що нотаріус вчинив виконавчий напис від 17.11.2017 року за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а також не перевірив направлення вимоги-претензії позивачу та в отриманні боржником цієї вимоги.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Кредобанк", треті особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Міністерства юстиції України Щигарцев Ігор В`ячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Виконавчий напис, вчинений 21.08.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 2352, яким запропоновано стягнути з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за договором застави від 18.07.2019 року, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з акціонерного товариства «Кредобанк» (м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі АТ "Кредобанк" просить скасувати рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року по справі №202/6720/20 і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відзивів на апеляційну скаргу АТ "Кредобанк" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.06.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №25129/2019.

18 липня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави, який забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором № 25129/2019. Предметом застави є рухоме майно - транспортний засіб SKODA OCTAVIA A 7, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2352, звернуто стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб: марка і модель транспортного засобу SKODA OCTAVIA A 7, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації рухомого майна запропоновано задовольнити вимоги акціонерного товариства «Кредобанк» за період з 24.03.2020 року по 19.08.2020 року у сумі 384 292, 14 грн.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надати стягувачу можливість в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Також на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем повинна бути безспірною.

У свою чергу, боржник може в судовому порядку оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

В постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року по справі № 335/3462/16-ц, зазначено, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто: 1) чи існувала заборгованість взагалі; 2) чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; 3) чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому, як зазначив Верховний Суд в постанові від 14.08.2019 року по справі №335/3462/16-ц для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки банк повинен був надати останньому первинні документи, що підтверджують надання кредитних коштів позичальнику: списання цих коштів з рахунку банку і їх надходження на рахунок позичальника.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач з метою підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 , надав тільки розрахунок заборгованості.

Між тим, з урахуванням положень Переліку зазначений документ не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

Доводи апеляційної скарги, що позичальник на час вчинення виконавчого напису суму кредитного боргу в судовому порядку не оспорював, а тому Банком було дотримано процедуру для вчинення виконавчого напису нотаріуса, колегія суддів не приймає до уваги, так як сам по собі факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України по справі за № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Посилання апелянта, що зобов`язання, яке виконано не належним чином не припиняється, а навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідач не позбавлений права на звернення до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано оцінки наданим доказам з боку відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції було вставлено факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Кредобанк" - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова