єдиний унікальний номер справи 546/488/21
номер провадження 2/546/354/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Романенко О.О.,

за участі секретаря судового засідання Захарченко Л.Я.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу № №546/488/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Решетилівська міська рада Полтавської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, -

в с т а н о в и в :

28.05.2021 позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на підставі договору довічного утримання, посвідченого нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори, на праві власності належить житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка на якій вони знаходяться, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 06.05.2005 року державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори.

Кончаківська О.А. є донькою позивачки, а ОСОБА_3 - онукою. Відповідачки зареєстровані, але більше 20 років за вказаною адресою не проживають про що було складено виконавчим комітетом Решетилівської міської ради Акт обстеження житлово-побутових умов №10-12/3389 від 26.05.2021

04.06.2021 суддею Романенко О.О. відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

У встановлений судом строк, відповідачі правом на надання відзиву не скористалися.

13.08.2021 представником позивачки - адвокатом Глазковим С.М. до суду подано клопотання про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Окрім цього, викладено прохання судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору покласти на позивачку (а.с.71).

Відповідачами подано до суду об`єднане клопотання про визнання позовних вимог у повному обсязі, в якому вони зазначили, що більше 20 років не проживають та не користуються житлом за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки проживають в Італії. Розгляд справи просили проводити за їх відсутності (а.с.54, 67).

Третя особа - Решетилівська міська рада Полтавської області подала до суду клопотання про проведення розгляду справи за відсутності їх представника (а.с.57, 58, 72).

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання від 17.08.1995 року (а.с.9).

Окрім цього ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №670098 від 26.01.2007 року (а.с.11).

Згідно із Додатку №1 до розпорядження №64 від 24.12.2015 в смт.Решетилівці вулицю Петровського перейменували на вулицю Джерельну (а.с.23).

Із довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 26.05.2021 №10-12/3389, вбачається, що у вищевказаному домогосподарстві окрім ОСОБА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дочка) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (внучка) (а.с.12).

Згідно акту обстеження житлового-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 26.05.2021, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані, зокрема, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак за вказаною адресою не проживають понад 20 років. На даний час вказані особи проживають в Італії (а.с.13).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.09.1974 вбачається, що матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_5 (а.с.19).

21.02.1981 Білицькою міською радою м.Добропілля Донецької області зареєстровано шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ». 21.08.2003 року даний шлюб було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області (а.с.21).

21.01.2009 між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.20).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є: ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (а.с.22).

Спір у справі виник із житлових правовідносин та його вирішення регулюється нормами житлового та цивільного законодавства.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц.

Згідно частини 1 та 2 ст.405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Реєстрація відповідачів, які фактично понад 20 років не проживають за місцем своєї реєстрації, у житловому будинку, належному позивачці порушує її права власника розпоряджатися своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З досліджених вище доказів встановлено, що відповідачі, є членами родини позивачки - донькою та онукою. За зареєстрованим місцем проживання відповідачі не проживають більше 20 років, вказаним житлом не користуються, а на даний момент взагалі проживають в Італії.

Враховуючи вищевикладене та фактичне визнання відповідачами позову, суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи позицію позивачки в частині розподілу судових витрат, судові витрати по стягненню судового збору необхідно віднести за рахунок позивачки.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 72, 156, 157 ЖК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 1-18, 81-82, 141, 247, 259, 264, 265, 280-281, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Прийняти визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Решетилівська міська рада Полтавської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Решетилівська міська рада Полтавської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати, понесені позивачкою у справі, покласти на позивачку - ОСОБА_1 .

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20 серпня 2021 року.

Учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

представник позивача - адвокат Глазков С.М., місцезнаходження: вул.Покровська, 43, м.Решетилівка Полтавської області, 38400;

відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП судом не встановлено, місце реєстрації: АДРЕСА_2 );

відповідачка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП судом не встановлено місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

третя особа - Решетилівська міська рада Полтавської області, , місцезнаходження: вул.Покровська, 14, м.Решетилівка, Полтавської області, 38400.

Суддя О.О. Романенко