Єдиний унікальний номер 725/5061/21
Номер провадження 2-н/725/412/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 року м.Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогами про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року до суду надійшла вище вказана заява в якій заявник ОСОБА_1 просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання їх спільного повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю першої групи з дитинства, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання заяви.

Згідно ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтю 161 цього Кодексу.

Так, статтею 161 ЦПК України передбачено перелік вимог за якими може бути видано судовий наказ, зокрема відповідно до п.4, п. 5 ч. 1 вказаної статті, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Таким чином, вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини входять до переліку тих за якими може бути видано судовий наказ, натомість заявником заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття та обовязок матері, батька утримувати дитину закріплений у главі 15 СК України, при цьому обов`язок батьків утримувати понолітніх дочку, сина та його виконання передбачений главою 16 СК України.

Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У відповідності до вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, закон покладає на батьків обов`язок утримувати свою повнолітню дочку (сина) при наявності одночасно трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

З системного аналізу наведеного вбачається, що законодавством встановлено обов`язок батька/матері утримувати дитину до досягнення нею повноліття незалежно від наявності у них матеріальної можливості надавати таку допомогу, а після досягнення дитиною повноліття - лише якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

При цьому, обов`язок по утриманню повнолітніх непрацездатних дочки або сина не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах Сімейного кодексу України.

Таким чином, вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього непрацездатного сина не можуть бути вирішені в порядку наказного провадження, оскільки такі вимоги не входять до переліку визначеному ст .161 ЦПК України та законодавець закріпив необхідність доведення наявності у батька матеріальної можливості надавати допомогу повнолітній дитині, що виключає безспірний характер правовідносин й унеможливлює видачу судового наказу для стягнення аліментів.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Таким чином, ОСОБА_1 слід відмовити у видачі судового наказу за вимогами про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 198, 200 СК України, ст.4,19,27, 160-166, 258,260,353,354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогами про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання їх спільного повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9, частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або в той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна