Справа № 450/3739/19 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1330/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів:Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Івасюті М.В.,

за участі: апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , апелянта ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ будинку та земельних ділянок і зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальний розподіл житлового будинку та земельних ділянок,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 у якому просив здійснити реальний поділ земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий № 462368400:01:005:2109, виділити йому у власність частину вказаної земельної ділянки площею 852,45 кв.м. з геометричними розмірами по периметру від точки Б в м: 16,83, 5,47, 3,64, 39,29, 13,59, 37,50, 0,95, 3,00, 18,89, 13,45, встановити сервітут на частину земельної ділянки площею 41,8 кв.м., яка йому виділяється, з такими геометричними розмірами в м: 3,00, 9,48 по дузі; 5,47, 13,05 для заїзду власнику ОСОБА_1 , виділити відповідачу зі згаданої земельної ділянки дві земельні ділянки: першу з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від точки Б у м: 3,50, 22,40, 3,64, 22,30 площею 79,50 кв.м., другу з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від точки В в м: 37,21, 0,95, 37,50, 2,70 площею 68,05 кв.м., здійснити реальний поділ земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий № 462368400:01:005:2110, виділити йому у власність частину вказаної земельної ділянки площею 147,55 кв.м. з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від точки А в м: 11,28, 18,89, 3,001,05, 3,00, 6,50, 8,96, 7,83, 4,50, встановити сервітут на частину земельної ділянки площею 3,40 кв.м., яка виділяється відповідачу, з такими геометричними розмірами в м: 1,05, 3,00, 1,22, 3,00 для заїзду власнику ОСОБА_1 , виділити відповідачу частину згаданої земельної ділянки площею 852,45 кв.м з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від точки А у м: 4,50, 7,83, 8,96, 1,00, 8,50, 1,05, 37,21, 17,29, 34,14, 22,71, 6,00, встановити сервітут на частину земельної ділянки площею 3,93 кв.м, яка виділяється відповідачу з земельної ділянки кадастровий № 462368400:01:005:2110 з такими геометричними розмірами в м: 1,00, 3,93, 1,00, 3,93 для можливості обслуговування і ремонту стіни житлового будинку літ. А-1 власника ОСОБА_3 , виділити у його власність господарські споруди, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а саме сарай Б, сарай В, вбиральню Г, виділити у власність відповідача підвал у цокольному поверсі житлової прибудови А-1 літ І площею 13,1 кв.м у житловому будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , стягнути з нього на користь відповідача грошову компенсацію за зменшення частки у розмірі 3460 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником 2/5 часток в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач є власником 3/5 часток вказаного житлового будинку. Зазначав, що сторонам у рівних частках належать також земельні ділянки кадастрові №№ 462368400:01:005:2109, 462368400:01:005:2110 площею по 0,1 га. Зауважує, що вони не можуть спільно користуватися згаданим майном у зв`язку з неприязними стосунками, виникненням конфліктів та взаємних образ. Відповідач створює перешкоди у доступі до частини житлового будинку, самовільно проводить будівельні та ремонтні роботи тощо. Повідомляв, що для з`ясування можливих варіантів поділу земельних ділянок він замовив будівельно-технічне дослідження, за результатами якого складено висновок № 029/19 від 19 серпня 2019 року. Експертом запропоновано чотири варіанти, серед яких ним обрано четвертий варіант, який викладений у прохальній частині позову. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Повідомив, що сума судових витрат, які він поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи становить 33481 грн. 80 коп.

В лютому 2020 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позову заяву, у якій він просив провести реальний поділ будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , а саме житлового будинку з господарськими спорудами, припинивши право спільної часткової власності, виділивши у йому у приватну власність в натурі наступні приміщення та споруди: коридор літ 1-8 площею 5,5 кв.м, кухню літ 1-9 площею 7,7 кв.м, житлову кімнати літ 1-7 площею 25,2 кв.м, житлову кімнату літ 1-6 площею 21,9 кв.м, півпідвал літ І площею 13,1 кв.м, півпідвал літ ІІ площею 13,2 кв.м, сарай Б , сарай В, вбиральню Г та огорожу, залишити у власності ОСОБА_3 приміщення коридору літ 1-1 площею 7,9 кв.м, кладової літ 1-2 площею 4,4 кв.м, житлову кімнату літ 1-3 площею 17 кв.м, житлову кімнату літ 1-4 площею 15 кв.м, кухню літ. 1-5 площею 8,3 кв.м, веранду літ І площею 4,7 кв.м, погріб ПГ, огорожу, ворота. При відхиленні від розміру часток просить стягнути відповідно грошову компенсацію у розмірі, визначеному експертом у додатковому висновку. Провести розподіл земельних ділянок площею 0,1 га, кадастровий № :01:005:2109 та площею 0,1 га, кадастровий № :01:005:2110 відповідно до схеми поділу ділянок, визначеної додатковим висновком експерта, виділивши сторонам у приватну власність земельні ділянки, сформовані за результатами поділу по відповідній схемі.

Мотивував позовні вимоги тим, що ОСОБА_3 не визнає та порушує його права і інтереси на належні йому господарські споруди, а саме сарай Б, сарай В, вбиральню Г, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий № :01:005:2109 та 1/2 частки площею 0,1 га, кадастровий № :01:005:2110. Зазначав, що він не в повній мірі погоджується з висновком № 029/19 будівельно-технічного дослідження та запропонованими варіантами поділу будинковолодіння, вважає їх неоптимальними та обтяжливими для сторін. Враховуючи наведене, просив зустрічні позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що попередня орієнтовна суми судових витрат які він поніс та очікує понести, становить 35000 грн.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним та однобічним дослідженням обставин справи.

Вказує, що ст. 358, 364 ЦК України та практикою їх застосування підтверджується право співвласника на отримання у власність конкретно визначеного майна, яке відповідає його частці у спільній власності, за умови можливості проведення такого розподілу. Однак, суд першої інстанції взагалі не застосував до спірних правовідносин наведені норми права щодо права на виділ та поділ об`єкта нерухомого майна належних сторонам земельних ділянок, та не перевірив позовні вимоги за первісним позовом на відповідність цим нормам ЦПК України.

Можливість проведення розподілу між сторонами спору належних їм на праві власності земельних ділянок підтверджується висновком експерта ТзОВ «ГалСвіт» в особі Табунщик Т.Я. 029/19 від 19.08.2019 року.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 січня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Рішення суду також оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не надав оцінку доказам та обставинам справи, що мають значення для справи, не склав відповідних висновків, а також деякі висновки суду не відповідають обставинам справи.

Мотивуючи прийняте рішення, суд покликався на нібито виявлений факт самочинного будівництва на території спірного будинковолодіння. Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

Сторонами не визнавався факт самочинного будівництва, відтак не було обставин, які не підлягали доведенню, оскільки в провадженні цього ж судді перебуває інша цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва. Враховуючи, що земельна ділянка на якій споруджувався фундамент не є предметом спору у даній справі, і не знаходиться на території спірного будинковолодіння, в суду не було правових підстав для відмови в задоволенні зустрічного позову з цих підстав.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 січня 2021 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та в цій частині ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити повністю.

16 червня представник ОСОБА_3 адвокат Саламаха Н.В. подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , апелянта ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції встановив, що у висновку № 029/19 від 19 серпня 2019 року, на підставі якого позивач просив здійснити поділ спірних земельних ділянок вбачається, що у такому не відображене самочинне будівництво, що свідчить про неповноту здійснення експертного дослідження та не врахування істотних обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду справи. У зв`язку із зазначеним, суд не взяв до уваги вказаний висновок експерта, а з огляду на визнання сторонами самочинно збудованого об`єкту у вигляді фундаменту на території спірного будинковолодіння, вважав, що не має законних підстав здійснювати поділ спірних земельних ділянок кадастрові №№ :01:005:2109, :01:005:2110.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог щодо поділу житлового будинку, суд першої інстанції зазначив, що сторонами не надано суду доказів на підтвердження того, чи відповідають будівельним, архітектурним, санітарним, протипожежним та іншим нормам житлові приміщення, які фактично залишаться в користуванні сторін після поділу, а також чи погоджені такі роботи з місцевими органами, в тому числі рішень (дозволів) органу місцевого самоврядування на здійснення відповідних робіт.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_3 належать право власності на 2/5 частки, а ОСОБА_1 належить право власності на 3/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості № 159156509 від 12 березня 2019 року.

Крім того, сторонами у рівних частках належать земельні ділянки площею по 0,1 га, кадастрові №№ :01:005:2109, :01:005:2110, розташовані в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області.

Згідно положень ст.316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках та порядку встановленому законом.

Відповідно до Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України в ред. 2001 р. право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 153 ч.1 Земельного Кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Положеннями ст. 81 ЗК України визначено підстави набуття права власності громадянами на земельні ділянки, і зокрема придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільноправовими угодами; безоплатної передачі із земель державної та комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування, прийняття спадщини, виділення в натурі належної їм частки (паю).

За загальними правилами ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі і споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачене у договорі відчуження нерухомості або за відсутності цивільно-правових угод.

Тобто існує чітка умова відсутність набуття власності на земельну ділянку чи її частин згідно цивільно-правових угод, які визначають спільну часткову чи спільну сумісну власність.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного суду України, і зокрема постановою Верховного суду України від 11 лютого 2015 року; постановою Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року; постановою ВСУ від 20 лютого 2019 р. ( справа №489/2101/16-ц); постановою Верховного суду України від 03 квітня 2019 року ( справа № 444/1113/14-ц., постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі №143/444/15-ц та в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №526/2101/15-ц.

Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки у праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Як встановлено судом, сторонам у рівних частках належать земельні ділянки площею по 0,1 га, кадастрові №№ :01:005:2109, :01:005:2110.

Відмовляючи сторонам в поділі вказаних земельних ділянок, суд першої інстанції посилався на те, що на території спірного будинковолодіння здійснене самочинне будівництво, а саме самовільно залитий фундамент, щодо якого в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває на розгляді цивільна справа № 450/1876/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва.

Вказаний висновок суду першої інстанції є помилковим та необгрунтованим.

Суд першої інстанції, не звернув уваги на те, що об`єкт самочинного будівництва, який є предметом розгляду справи № 450/1876/20 знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0677. В той час, як предметом розгляду даної цивільної справи є поділ земельних ділянок з кадастровими номерами :01:005:2109 та :01:005:2110.

Як вбачається з відповіді начальника Відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (т.1 а.с. 35) , щодо відмовстей про земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0518, такі в державному земельному кадастрі відсутні, у зв`язку з тим, що згідно договору дарування 1/5 часток даної земельної ділянки утворились дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:2807 та :01:005:0677. Державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:2807 скасовано, у зв`язку з її поділом, який здійснено на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. В результаті вищезазначеного поділу утворились земельні ділянки з наступними кадастровими номерами :01:005:2109 та:01:005:2110.

З вищенаведеного вбачається, що на земельних ділянках, які просять поділити сторони відсутні об`єкти самочинного будівництва.

Суд першої інстанції також у рішенні посилався на Інструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 , згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 якої поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Поза увагою суду першої інстанції залишився п.2.7 вказаної Інструкції, відповідно до якого спори щодо поділу об`єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку.

Сторонами на підтвердження своїх позовних вимог були надані висновки експертів.

На замовлення Адвокатського бюро «Галина Бідула та партнери», яке представляє інтереси ОСОБА_3 , було надано висновок №029/19 будівельно-технічного дослідження від 19 серпня 2019 року (т.1 а.с. 83). На замовлення адвоката Райхель Р.П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надано висновок № 002/20 будівельно-технічної експертизи від 26 лютого 2020 року (т.1 а.с. 159).

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не бере до уваги висновок №029/19 будівельно-технічного дослідження від 19 серпня 2019 року, оскільки такий здійснено без врахування договору дарування 2/5 частин житлового будинку, згідно з яким у власності ОСОБА_1 залишилися підвал, сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Г».

Поряд з цим, висновок № 002/20 будівельно-технічної експертизи від 26 лютого 2020 року є фактично додатковим дослідженням, здійсненим тим самим експертом ОСОБА_5 , що й висновок №029/19.

Оскільки вказаний висновок № 002/20 здійснено з врахуванням попереднього висновку, з урахуванням договорів дарування та технічної документації на спірні земельні ділянки та господарські споруди, колегія суддів вважає, що такий є належним та достатнім доказом у справі.

Як вбачається з висновку №002/20 будівельно-технічної експертизи від 26 лютого 2020 року, експертом запропоновано варіант розподілу земельних ділянок наступним чином:

Для земельної ділянки площею 1000 кв. м кадастровий номер :01:005:2109:

ОСОБА_3 пропонується у власність дві земельні ділянки загальною площею 777 кв. м, а саме: земельна ділянка з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. Б в м: 18,90; 2,88; 18,89; 1,88 площею 43,0 кв. м; земельна ділянка з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. В в м: 37,21; 13,05; 22,18; 5,30; 61,69; 16,29 площею 734,0 кв. м .

ОСОБА_1 пропонується у власність земельна ділянка з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. Б в м: 9,77; 22,18; 9,50; 3,05; 3,00; 2,88; 18,90 площею 223 кв. м.

Для зручного користування виділеними земельними ділянками для власника ОСОБА_3 на земельній ділянці площею 8,9 кв. м. з розмірами 2,88; 3,00; 3,05; 3,00 вл. ОСОБА_1 надати сервітутне право - див синьо-червону штриховку таблиці додатку до висновку, зем. кад номером :01:005:2109.

Для земельної ділянки площею 1000 кв. м кадастровий номер :01:005:2110:

ОСОБА_3 пропонується у власність дві земельні ділянки загальною площею 223кв.. м, а саме: земельна ділянка з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. А в м: 11,28; 18,89; 1,22; 5,50; 1,00; 3,93; 1,00; 5,03; 7,83; 4,50 площею 148,0 кв. земельна ділянка з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. В в м: 3,00; 27,00; 1,05; 37,21 площею 75,0 кв. м .

ОСОБА_1 пропонується у власність земельна ділянка з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. А в м: 4,50; 7,83; 5,03; ,00; 3,93; 8,50; 27,00; 14,29; 34,14; 22,71; 6,00 площею 777,0 кв. м.

Окрім того, згідно з висновку експерта, наявні господарські споруди, а саме: сарай Б, сарай В, вбиральню Г залишаються у власності ОСОБА_1 .

Підвал в цокольному поверсі житлової прибудови А-1 літ. І площею 13,1 кв. м, який належить ОСОБА_3 , передати у власність ОСОБА_1 з виплатою грошової компенсації.

Огорожі, ворота, хвіртка, що є у спільній власності діляться у відповідності до варіантів розподілу земельної ділянки.

Грошова компенсація за зменшення частки належить власнику 2/5ч. ОСОБА_3 і становить 22785грн. (Двадцять дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять грн.), яку має сплатити власник 2/5ч. ОСОБА_1 - див. дослідження.

При запропонованому додатковому варіанті розподілу (роздільного користування) земельних ділянок кадастрові номери :01:005:2109 та :01:005:2110 співвласнику 3/5ч. ОСОБА_1 необхідно перенести (облаштувати) входи в сарай Б, сарай В і вбиральні Г зі сторони своєї земельної ділянки; перенести газовий лічильник на свою частину житлового будинку, що є у власності, а також облаштувати вихід на горище, що розташоване над його частиною в будинковолодінні.

Грошова компенсація за зменшення частки належить власнику 3/5 ч. ОСОБА_1 і становить 4787 грн., яку має сплатити власник 2/5 ч. ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції зазначав в оскаржуваному рішенні, що відповідно до вказаного висновку запропонований додатковий варіант поділу не відповідає вимогами санітарних і протипожежних норм.

Проте, колегія суддів зазначає, що ДБН Б2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», на який покликався експерт не підлягає застосуванню, оскільки, відповідно до п.1.1. «Сфера застосування « вказаних будівельних норм: «Ці державні будівельні норми поширюються на планування і забудову населених пунктів та міжселенних територій на державному, регіональному та місцевому рівні й застосовуються у відповідності з (7) (прим. 7- ЗУ «Про будівельні норми»)

Порядок забудови територій регламентовано ст. 26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

З аналізу вказаних норм вбачається, що в даному випадку сторонами не здійснюється планування чи забудова територій, а здійснюється поділ існуючої забудованої ділянки з житловою будівлею та господарськими спорудами, а відтак відсутній факт та процес забудови.

У частині другій статті 367 ЦК України визначено, що в разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи зі змісту цієї норми, поділ є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

З огляду на зазначене, враховуючи договір дарування 2/5 частин житлового будинку, фактичний порядок користування житловим будинком та господарськими спорудами, колегія суддів вважає, що вимоги зустрічного позову в частині поділу житлового будинку підлягають до задоволення, шляхом виділення у приватну власність ОСОБА_1 в натурі, наступні приміщення та споруди : коридор власність ОСОБА_1 в натурі, наступні приміщення та споруди : коридор літ 1-8 площею 5,5 кв.м, кухню літ 1-9 площею 7,7 кв.м, житлову кімнату літ 1-7 площею 25,2 кв.м, житлову кімнату літ 1-6 площею 21,9 кв.м, півпідвал літ І площею 13,1 кв.м, півпідвал літ ІІ площею 13,2 кв.м, сарай Б , сарай В, вбиральню Г та огорожу. Виділити у приватну власність ОСОБА_3 приміщення коридору літ 1-1 площею 7,9 кв.м, кладової літ 1-2 площею 4,4 кв.м, житлову кімнату літ 1-3 площею 17 кв.м, житлову кімнату літ 1-4 площею 15 кв.м, кухню літ. 1-5 площею 8,3 кв.м, веранду літ І площею 4,7 кв.м, погріб ПГ, огорожу, ворота.

Також за відхилення від розміру часток слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 22 785 грн грошової компенсації, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4 787 грн грошової компенсації.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 вніс на депозит суду 4787 грн,( т.1 а.с. 198), ОСОБА_1 вніс на депозит суду 22785 грн. (т.1 а.с. 205).

З огляду на вищенаведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення, яким позов ОСОБА_3 слід задовольнити частково, а зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 січня 2021 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково, а зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Провести реальний поділ будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності.

Виділити у приватну власність ОСОБА_1 в натурі, наступні приміщення та споруди : коридор літ 1-8 площею 5,5 кв.м, кухню літ 1-9 площею 7,7 кв.м, житлову кімнату літ 1-7 площею 25,2 кв.м, житлову кімнату літ 1-6 площею 21,9 кв.м, півпідвал літ І площею 13,1 кв.м, півпідвал літ ІІ площею 13,2 кв.м, сарай Б , сарай В, вбиральню Г та огорожу.

Виділити у приватну власність ОСОБА_3 приміщення коридору літ 1-1 площею 7,9 кв.м, кладової літ 1-2 площею 4,4 кв.м, житлову кімнату літ 1-3 площею 17 кв.м, житлову кімнату літ 1-4 площею 15 кв.м, кухню літ. 1-5 площею 8,3 кв.м, веранду літ І площею 4,7 кв.м, погріб ПГ, огорожу, ворота.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 22 785 грн грошової компенсації за відхилення від розміру часток.

Провести розподіл земельної ділянки площею 1000 кв.м. кадастровий номер :01:005:2109:

Виділити ОСОБА_3 у власність:

земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т.Б в м:18,90; 2,88; 18,89;1,88 площею 43,0 кв.м.

земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т.В в м: 37,21; 13,05; 22,18; 5,30; 61, 69; 16,29 площею 734, 0 кв.м.

Виділити ОСОБА_1 :

земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т.Б в м: 9,77; 22,18; 9,50; 3,05; 3,00; 2,88; 18,90 площею 223 кв.м.

Провести розподіл земельної ділянки площею 1000 кв.м. кадастровий номер :01:005:2110:

виділити ОСОБА_3 у власність:

земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т.А в м:11,28; 18,89; 1,22; 5,50; 1,00; 3,93; 1,00; 5,03; 7,83; 4,50 площею 148, 0 кв.м.

земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т.В в м: 3,00; 27,00; 1,05; 37,21 площею 75, 0 кв.м.

Виділити ОСОБА_1 :

земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т.А в м: 4,50; 7,83; 5,03; 1,00; 3,93; 8,50; 27,00; 14,29; 34,14; 22, 71; 6,00 площею 777, 0 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4 787 грн грошової компенсації за відхилення від розміру часток.

Зобов`язати ОСОБА_1 перенести (облаштувати) входи в сарай Б, сарай В і вбиральню Г зі сторони своєї земельної ділянки; перенести газовий лічильник на свою частину житлового будинку, що є у власності, а також облаштувати вихід на горище, що розташоване над його частиною в будинковолодінні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2021 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.