Справа № 331/4100/21
Провадження № 2/331/2252/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання Чуйко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Посилаючись на те, що відповідач не сплачує аліментів по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечує проти позовних вимог частково через їх безпідставність, необґрунтованість і недоведеність обставин, що мають значення для справи. Відповідач просить позовну заяву про стягнення аліментів задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини аліменти у розмірі ј частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача - адвокат Сніжко В.І. і відповідач ОСОБА_2 , кожний окремо подали заяви про розгляд справи без їх участі.

З`ясував думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Сторони з 02 березня 2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 02 березня 2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 13 липня 2018 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Сторонами не заперечується, що спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю - позивачем у справі. На час розгляду справи сторони проживають окремо.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки утримання дитини є обов`язок батьків, тому відповідач повинний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини.

Згідно зі статті 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК).

Відповідно до ч.2-3 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сторони на підтвердження своїх доходів і матеріального стану у встановленому порядку докази суду не надали. Як і доказів на підтвердження інших обставини, що мають істотне значення, яківраховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має. Позивач не працює, доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років, що сторонами у поданих заявах по суті справи не заперечується.

Відповідач визнає обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини, предметом спору є розмір аліментів, який відповідач прохає зменшити до 1/4 частини його доходу щомісячно.

З огляду на ненадання сторонам доказів на підтвердження обставин, які повинні враховуватись при визначенні розміру аліментів і відсутність обставин, що мають істотне значення, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати спільних дітей, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини сторін необхідно встановити на рівні 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, в межах визнання позову відповідачем, що відповідатиме загальновстановленому розміру аліментів на одну дитину при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків дитини (ч.5 ст.183 СК України).

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону. Суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до положень ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позов був пред`явлений до суду 27.07.2021 року, тому з цього дня суд повинен стягнути аліменти на користь позивача.

Оскільки суд задовольняє позов ОСОБА_1 , яка звільнена від сплати судових витрат при поданні позову, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 908 грн згідно із Законом України «Про судовий збір».

На підставі ст.ст. 12, 13, 79, 141, 211, 223, 258, 259,264, 265ЦПК України, ст.200 СК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Р.С. Солодовніков