Справа № 310/4922/20
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Рибалка Н.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1

за участю представника відповідача адвоката Токмань В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бердянського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.12.2011 року в сумі 27957,16 гривень.

Також просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2102,00 гривень, сплачений при подачі заяви до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 19.12.2011 року був укладений кредитний договір № б/н.

Проте, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з врахуванням внесених відповідачем коштів на погашення кредиту утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 12.05.2020 становить 27957,16 гривень, що складається з тіла кредиту - 19727,13 гривень та нарахованої пені в розмірі - 8230,03 гривень.

Ухвалою суду від 03.08.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

28.12.2020 року позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, в який просить стягнути з відповідачки на користь позивача прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 19007,13 грн.

В матеріалах справи є клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника АТ КБ «ПриватБанк», та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона дійсно брала кредит, підписала заяву, при підписанні якої вона більше нічого не підписувала і їй не роз`яснювали. Вона проживає в селі, юридично не обізнана, але вона постійно сплачувала кошти на погашення кредиту, а він все збільшувався. Вона перестала користуватися кредитними коштами, вносила гроші на погашення кредиту, однак він тільки збільшувався. Вона не погоджується з розрахунком заборгованості і вважає, що вона повністю сплатила заборгованість за кредитним договором.

Представник відповідача адвокат Токмань В.Т. в задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених у відзиві. Крім того, просить застосувати строк позовної давності за період з 03.07.2017 року по 03.07.2020 року з урахуванням нарахування заборгованості станом на 12.05.2020 року щодо суми 4014, 87 грн.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що 19 грудня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву б/н,відповідно до якої відповідачка отримала кредит.

Позивач зазначав, що відповідач, підписавши анкету-заяву підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.uaскладає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, розрахунки заборгованості за договором №б/н від 19 грудня 2011 року станом на 12 травня 2020 року, виписку по рахунку станом на 12 травня 2020 року, копію анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитних карт та копію паспорту відповідача.

Разом з тим, як вбачається з долученої до матеріалів справи анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів) вона містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію (а.с.25).

У вказаній анкеті-заяві не зазначено, яку саме картку відповідач бажає оформити, не зазначено даних про умови кредитування, а саме: кредитний ліміт,які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту.

Довідки про умови кредитування чи Тарифів обслуговування кредитних карт, які б містили підпис відповідача про ознайомлення з ними, матеріали справи також не містять.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови оппонента

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника, яка долучена позивачем до позовної заяви процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, в розрахунок заборгованості відповідача включив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема нараховані відсотки.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна та витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема відсотки за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПРИВАТБАНКУ, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

З урахуванням зазначеного, суд зазначає, що у позивача були відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПРИВАТБАНК" дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Звертаючись до суду з заявою про зменшення позовних вимог і стягнення з відповідачки лише заборгованості за тілом кредиту в сумі 19007,13 грн, позивач надав суду розрахунок заборгованості на вказану суму заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19007,13 грн, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначав, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак остання умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає.

Перевіряючи правильність нарахування заборгованості за тілом кредиту, суд виходить з наступного.

На підтвердження вказаних позовних вимог позивачем було надано до суду розрахунки заборгованості за договором б/н від 19 грудня 2011 року станом на 12 травня 2020 року та станом на 12.12.2020 року.

В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачки розмір кредитного ліміту був збільшений до 7200 грн., що підтверджується і довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленою на ОСОБА_1 , відповідно до якої кредитний ліміт був збільшений 03.07.2013 року до 7200 грн. і більше не збільшувався.

Як вбачається з розрахунків заборгованості та виписки за договором б/н по рахунку, відповідач здійснювала витрати кредитних коштів та періодично вносила кошти на погашення кредиту.

Також, як вбачається з зазначених розрахунків та виписки по рахунку позивач вказував на те, що загальна заборгованість за наданим кредитом становить 19007,13 грн.

При цьому, у розмір заборгованості - 19007,13 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" було включено, у тому числі: суми відсотків за використування кредитного ліміту за ставкою 3,5%.

Як вбачається з виписки по рахунку, виходячи із наявної заборгованості за кредитом в сумі 19007,13 грн станом на 12 травня 2020 року та на 10.12.2020 року банком у її розмір були включені:

відсотки за використування кредитного ліміту за ставкою 3,5%, що загалом становить 17315,10 грн., а саме:

01 вересня 2017 року - 168,83 грн., 01 листопада 2017 року - 215,23 грн., 01 грудня 2017 року - 208, 56 грн., 01 січня 2018 року - 229,95 грн., 01 лютого 2018 року 236,97 грн, 01 березня 2018 року - 466,65 грн., 01 квітня 2018 року - 532,76 грн., 01 травня 2018 року - 563,62 грн., 01 червня 2018 року - 538,30 грн., 01 липня 2018 року - 526,35 грн., 01 серпня 2018 року - 567,41 грн.., 01 вересня 2018 року - 598,55 грн., 01 жовтня 2018 року 589,05 грн., 01 листопада 2018 року - 704,52 грн., 01 грудня 2018 року - 647,75 грн., 01 січня 2019 року - 867,45 грн., 01 лютого 2019 року - 881,42 грн., 01 березня 2019 року - 964,20 грн., 01 квітня 2019 року - 1154,27 грн., 01 травня 2019 року - 1193,89 грн., 07 червня 2019 року - 1335,12 грн., 01 вересня 2019 року - 1391,96 грн., 01 жовтня 2019 року - 1450,06 грн., 01 листопада 2019 року - 1573,49 грн., 01 грудня 2019 року - 1602,05 грн.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Разом з тим, оскільки матеріали справи не містять доказів про погодження з відповідачем умов стягнення відсотків за використування кредитного ліміту за ставкою 3,5%, суд вважає, що позивач безпідставно нарахував та включав у розмір заборгованості вказані складові за відсотками.

А відтак, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач фактично отримала кредит та користувалася ним, отже з останньої підлягає стягненню сума за тілом кредиту за вирахуванням відсотків за використування кредитного ліміту за ставкою 3,5% суми, у розмірі 1692,03 грн (19007,13 грн - 17315,10 грн).

Суд вважає, що заява представника відповідача адвоката Токмань В.Т. про застосування строку позовної давності за період з 03.07.2017 року по 03.07.2020 року з урахуванням нарахування заборгованості станом на 12.05.2020 року щодо суми 4014, 87 грн задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 останній платіж внесла 30.06.2020 року, тобто строк позовної давності не сплинув і підстав для його застосування частині платежу за період з 03.07.2017 року по 03.07.2020 року з урахуванням нарахування заборгованості станом на 12.05.2020 року щодо суми 4014, 87 грн, не має.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ( Серявін та інші проти України (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2020 рік, складала 2102 грн.

З урахуванням часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 187,12 грн (1692,03 х 2102 : 19007,13 = 972,38).

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.526,546,549,611,634,1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНКПО № НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва АТ КБ «Приватбанк»), що розташований за адресою: місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50, на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.12.2011 року : заборгованість за тілом кредиту в сумі 1692 (одна тисяча шістсот дев`яносто дві) гривні 03 копійки.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНКПО № НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва АТ КБ «Приватбанк»), що розташований за адресою: місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50, на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , МФО 305299, ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 187 (сто вісімдесят сім) гривень 13 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - за наступною веб-адресою сторінки https://court.gov.ua/sud0801/.

Повний текст рішення складено 14.09.2021 року .

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова