Провадження № 2/369/1348/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2021 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.
при секретарі Житар А.А.,
представника позивача Надточій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" до ОСОБА_1 про стягнення шкоди ,-
У вересні 2019 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" - Надточій Д.В. звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із зазначеною позовною заявою, в якій просив:
Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, позивач посилається на наступне.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» 22.06.2017 р. було прийнято на роботу ОСОБА_1 .
Згідно з наказом по особовому складу №118/Тд-п відповідача було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів міжнародних перевезень департаменту транспорту «Епіцентр К» та за суміщенням професій експедитором департаменту транспорту «Епіцентр К».
Відповідно до посадової інструкції водія автотранспортних засобів міжнародних перевезень, затвердженої 07.03.2017 р., водій автотранспортних засобів міжнародних перевезень в тому числі зобов`язаний:
- забезпечувати утримання автомобіля та напівпричепу в справному технічному стані (пункт 2.1.);
- забезпечувати в повному обсязі надійне зберігання та раціональне використання закріпленого за транспортним підрозділом підприємства майна і техніки, грошових коштів та інших цінностей (пункт 2.37.);
- дотримуватись правил дорожнього руху України, законодавства України та держав по яких пролягає маршрут руху (пункт 2.4.).
- підготовити автотранспортні засоби до виконання перевезення: заправити паливом та мастилами; перевірити технічний стан автотранспортних засобів, причіпного обладнання, вузлів та агрегатів, які впливають на безпеку руху відповідно до вимог інструкції з експлуатації транспортних засобів та перевірити: технічний стан транспортних засобів, особливу увагу звернути на справність систем гальмування та керування, приладів освітлення та сигналізації, шин, склоочисників, а також правильність роботи тахографа, видимість номерних знаків (пункт 3.5. та підпункт 3.5.1.).
При цьому водій автотранспортних засобів міжнародних перевезень несе відповідальність за завдання матеріальної шкоди, в межах визначених чинним цивільним законодавством та законодавством України про працю (пункт 11.4.).
Згідно з посадовою інструкцією Експедитора департаменту транспорту, затвердженої 07.03.2017 р. Експедитор департаменту транспорту в тому числі зобов`язаний:
- супроводжувати вантажі до місця призначення, забезпечувати необхідний режим зберігання вантажів під час їх перевезення з метою запобігання крадіжок, псування та знищення вантажів (пункт 2.6.);
- забезпечувати належний технічний стан транспортного засобу (пункт 2.11.);
- нести повну матеріальну відповідальність за вантаж одержаний для перевезення з моменту вантажу та оформлення товаросупроводжувальних документів та до моменту прийняття вантажу в пункті вивантаження вантажоодержувачем (пункт 2.22.);
- дотримуватись норм моралі, трудової і транспортної дисципліни, Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, берегти майно підприємства, забезпечувати збереження і своєчасну доставку вантажів, які довірені йому для перевезення (пункт 2.23.).
При цьому експедитор несе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому матеріальних цінностей, вантажу з моменту їх одержання і у встановленому законом порядку відповідає за їх цілісність та зберігання (пункт 4.3.)
В той же час з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей позивача між позивачем та відповідачем 22.06.2017 р. було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким відповідач бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому та безпосередньо пов`язаних із перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Дія вказаного договору поширюється на весь час роботи з довіреними відповідачу матеріальними цінностями позивача.
Разом з тим, відповідачу задля виконання покладених функціональних обов`язків був переданий транспортний засіб «Volvo FH 12-42Т», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «Krone SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить на праві власності позивачу згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_6 .
21.08.2018р. відповідач був направлений у відрядження по виробничій необхідності терміном з 21.08.2018 р. по 29.08.2018 р. на вказаному вище службовому транспортному засобі з напівпричепом згідно з наказом «Про направлення працівника у відрядження» №3334/т. При цьому відповідач своїм підписом в книзі відряджень та посвідчень підтвердив про ознайомлення з наказом про відрядження та отримання посвідчення про відрядження.
28.08.2018 р. автомобіль «Volvo FH 12-42Т», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «Krone SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням відповідача було навантажено у м. Херсон піддонами стандартними у кількості 375 шт., про що свідчить підпис відповідача на товарно-транспортній накладній від 28.08.2018 р. №106. Таким чином, відповідач прийняв вказані піддони у відповідній кількості до перевезення за маршрутом м. Херсон (вантажовідправник ТОВ «Епіцентр К») - смт. Калинівка, вул. Індустріальна, 5 (вантажоодержувач ТОВ «Епіцентр К» Логістичний центр «Калинівка»).
Проте, відповідач 28.08.2018 року приблизно о 21 годині 58 хвилин, керуючи автомобілем марки «Volvo FH 12-42Т», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «Krone SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , на 39 кілометрі автодороги М-05, для забезпечення безпеки дорожнього руху не стежив за технічним станом транспортного засобу, чим порушив вимоги пункту 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, внаслідок чого він втратив контроль над керуванням та автомобіль пересік роздільну смугу руху і виїхав на зустрічну смугу для руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Mercedes Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження обох транспортних засобів та матеріальних цінностей (вантажу) позивача.
Позивач зазначає, що відповідач порушив покладені на нього трудові обов`язки та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Обставини скоєння адміністративного правопорушення встановлені поставою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2018 р. у справі №362/5148/18, якою відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Внаслідок винних протиправних дій відповідача позивачу було завдано шкоду у вигляді пошкодження ввірених матеріальних цінностей, а саме:
- пошкоджено ввірений відповідачу транспортний засіб «Volvo FH 12-42Т», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «Krone SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 ;
- пошкоджено вантаж, який перебував у напівпричепі та який був отриманий Відповідачем до перевезення, а саме пошкоджені стандартні піддони у кількості 347 шт.
Окрім того, внаслідок винних протиправних дій відповідача було завдано шкоду власнику, транспортного засобу «Mercedes Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_7 , ОСОБА_3 .
Згідно зі звітом про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 03.07.2019 р. №0116-VV вартість матеріального збитку щодо колісного транспортного засобу Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 274 896,28 грн. (двісті сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто шість гривень 28 копійок). Вартість складання відповідного звіту становить 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) відповідно до акту виконаних робіт №909-0116-VV від 03.07.2019 р.
Згідно зі звітом про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 31.07.2019 р. №0141-VV вартість матеріального збитку щодо колісного транспортного засобу Krone SPD 27, реєстраційний номер НОМЕР_4 , складає 198 231,22 грн. (сто дев`яносто вісім тисяч двісті тридцять одна гривня 22 копійки). Вартість складання відповідного звіту становить 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень) відповідно до акту виконаних робіт №909-0141-VV від 01.08.2019р.
Матеріальний збиток щодо пошкоджених стандартних піддонів відповідно до «Технологічного процесу обліку і переміщення піддонів на гіпермаркетах і логістичних центрах ТОВ «Епіцентр К» від 01.09.2016 р. складає 347 шт. х 90 грн. (вартість стандартного піддону) = 31 230,00 грн. (тридцять одна тисяча двісті тридцять гривень 00 копійок).
При цьому, 22.08.2019 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області прийняв ухвалу у справі №362/1176/19 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Епіцентр К», третя особа ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок ДТП, якою затвердив мирову угоду між учасниками справи, та згідно з якою позивач зобов`язується відшкодувати ОСОБА_3 шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу «Volvo FH 12-42Т», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «Krone SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , та транспортного засобу Mercedes Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_7 , в розмірі 97 649,18 грн. (дев`яносто сім тисяч шістсот сорок дев`ять гривень 18 копійок).
На виконання вимог п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України між позивачем та відповідачем 24.01.2019 р. був укладений договір про добровільне відшкодування шкоди на суму завданих третій особі ОСОБА_3 , власнику транспортного засобу Mercedes Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_7 , в розмірі 97 649,18 грн. Проте відповідачем кошти не було сплачено за відповідним договором .
Позивач зазначає, що відповідач внаслідок невиконання покладених на нього трудових обов`язків та в порушення норм посадових інструкцій належним чином не дотримався їх, своїми діями допустив пошкодження майна позивача та завдав йому збитків.
У зв`язку із вищевикладеним просить задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою суду від 30.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі.
Ухвалою суду від 04.06.2021 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі.
17.12.2021 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" до ОСОБА_1 про стягнення шкоди передано до провадження судді Усатова Д.Д.
Ухвалою суду від 18.12.2020 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" до ОСОБА_1 про стягнення шкоди прийнято до провадження судді Усатова Д.Д.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та обставин, викладених у позовні заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечував представник позивач.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується наказом по особовому складу № 118/Тд-п відповідача ОСОБА_1 було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів міжнародних перевезень департаменту транспорту «Епіцентр К» та за суміщенням професій експедитором департаменту транспорту «Епіцентр К».
22.06.2017 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» в особі генерального директора Михайлишина Петра Йосиповича та ОСОБА_1 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
З наявного в матеріалах справи договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.06.2017 вбачається, що на працівника, що займає посаду водія автотранспортних засобів міжнародних перевезень за суміщенням професій експедитором департаменту транспорту безпосередньо пов`язані із зберіганням, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей покладається повна відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому адміністрацією матеріальних цінностей.
Умовами договору передбачено, крім іншого, що він поширюється на весь час роботи з довіреними працівникові матеріальними цінностями підприємства.
З наявної відмітки у посадовій інструкції експедитора департаменту транспорту та водія автотранспортних засобів міжнародних перевезень вбачається, що 20.06.2021 ОСОБА_1 був ознайомлений з посадовими інструкціями (а.с. 16-32).
Відповідно до акту прийому-передачі автотранспортних засобів, відповідачу був переданий транспортний засіб «Volvo FH 12-42Т», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «Krone SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить на праві власності позивачу згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_6 (а.с.33-34).
Відповідно до наказу № 3334/т 21.08.2018 р. відповідач ОСОБА_1 був направлений у відрядження по виробничій необхідності терміном з 21.08.2018 р. по 29.08.2018 р. на вказаному вище службовому транспортному засобі з напівпричепом.
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л. від 01.10.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на корить держави в розмірі 340,00 грн.
Вказаною постановою суду встановлено, що 28 серпня 2018 року приблизно о 21 годині 58 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volvo FH», номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом марки «Krone», номерний знак НОМЕР_4 , на 39 кілометрі автодороги М-05, для забезпечення безпеки дорожнього руху не стежив за технічним станом транспортного засобу, чим порушив вимоги пункту 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що призвело до розриву шини, внаслідок чого він втратив контроль над керуванням та автомобіль пересік роздільну смугу руху і виїхав на зустрічну смугу для руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Mercedes Benz Vito», номерний знак НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що спричинило пошкодження обох транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Пунктом 6 статті 82 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ця постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тобто вказаною постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2018, встановлено винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Позивач при обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що згідно зі звітом про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 03.07.2019 р. №0116-VV вартість матеріального збитку щодо колісного транспортного засобу «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 274 896,28 грн. (двісті сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто шість гривень 28 копійок). Вартість складання відповідного звіту становить 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) відповідно до акту виконаних робіт №909-0116-VV від 03.07.2019 р.
Згідно зі звітом про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 31.07.2019 р. №0141-VV вартість матеріального збитку щодо колісного транспортного засобу «Krone SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , складає 198 231,22 грн. (сто дев`яносто вісім тисяч двісті тридцять одна гривня 22 копійки). Вартість складання відповідного звіту становить 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень) відповідно до акту виконаних робіт №909-0141-VV від 01.08.2019 р.
Матеріальний збиток щодо пошкоджених стандартних піддонів відповідно до «Технологічного процесу обліку і переміщення піддонів на гіпермаркетах і логістичних центрах ТОВ «Епіцентр К» від 01.09.2016 р. складає 347 шт. х 90 грн. (вартість стандартного піддону) = 31 230,00 грн. (тридцять одна тисяча двісті тридцять гривень 00 копійок).
22.08.2019 р. ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі №362/1176/19 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Епіцентр К», третя особа ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок ДТП, затверджено мирову угоду між учасниками справи, та згідно з якою позивач зобов`язується відшкодувати ОСОБА_3 шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу «Volvo FH 12-42Т», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «Krone SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , та транспортного засобу Mercedes Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_7 , в розмірі 97 649,18 грн. (дев`яносто сім тисяч шістсот сорок дев`ять гривень 18 копійок).
Позивач, посилаючись на заподіяння відповідачем матеріальної шкоди підприємству просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» матеріальну шкоду у розмірі 605 606,28 грн., на що суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Водночас, враховуючи той факт, що відповідачем завдано матеріальної шкоди позивачу під час виконання ним своїх трудових обов`язків, тобто відповідач був найманою особою позивача, їхні відносини додатково регулюються Кодексом законів про працю України.
Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково.
Згідно статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягай вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.
Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Пленум Верховного Суду України у постанові 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначив, що суд у кожному випадку суд зобов`язаний з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 29.12.1992 року № 14 також роз`яснив, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Пряма дійсна шкода є саме підставою, що зумовлює перевірку умов можливості настання матеріальної відповідальності працівника. За наявності шкоди для настання матеріальної відповідальності необхідні ще три умови: протиправна поведінка працівника, причинний зв`язок між протиправною поведінкою працівника і результатом у вигляді шкоди, що настала, а також вина працівника.
Так, судом беруться до уваги доводи позивача про повну матеріальну відповідальність відповідача за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, оскільки така підтверджена наявним в матеріалах справи наказом № 118/ТД-п від 20.06.2017, підписаною ОСОБА_1 посадовою інструкцією експедитора департаменту транспорту та водія автотранспортних засобів міжнародних перевезень у ТОВ «Епіцентр К» та договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.06.2017.
Суд враховує, що згідно зі звітом про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 03.07.2019 р. №0116-VV вартість матеріального збитку щодо колісного транспортного засобу «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 274 896,28 грн. (двісті сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто шість гривень 28 копійок). Вартість складання відповідного звіту становить 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) відповідно до акту виконаних робіт №909-0116-VV від 03.07.2019 р. Згідно зі звітом про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 31.07.2019 р. №0141-VV вартість матеріального збитку щодо колісного транспортного засобу «Krone SPD 27», реєстраційний номер НОМЕР_4 , складає 198 231,22 грн. (сто дев`яносто вісім тисяч двісті тридцять одна гривня 22 копійки). Вартість складання відповідного звіту становить 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень) відповідно до акту виконаних робіт №909-0141-VV від 01.08.2019 р.
Також, судом приймається наявний в матеріалах справи договір про добровільне відшкодування шкоди від 24.01.2019 року відповідно до умов якого ОСОБА_1 в добровільному порядку зобов`язався відшкодувати відповідачу шкоду в розмірі 97 649,18 грн.
Вказані докази відповідачем не спростовані, а відтак беруться судом до уваги. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо суми завданої шкоди та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було.
Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства, встановлені у справі обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено нанесення матеріальної шкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» діями ОСОБА_1 та відповідно обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача завданої ним матеріальної шкоди.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» матеріальної шкоди у розмірі 605 606,58 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 9 646,00 грн.
На підставі викладеного, згідно ст. ст. 130, 134, 135-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" до ОСОБА_1 про стягнення шкоди - задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Д.Усатов