ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6664/21 Справа № 201/297/21 Головуючий у першій інстанції: Антонюк О. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він 09 квітня 2020 року отримав на свою електронну пошту лист-повідомлення від ПриватБанку, в якому ОСОБА_1 обслуговував свій картковий рахунок, що згідно з постановою про накладення арешту видаткові операції за його рахунками зупинено. При цьому, щоб відновити доступ до коштів на рахунках, слід врегулювати питання про зняття арешту з виконавчою службою. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. 09 квітня 2020 року було відкрито виконавче провадження ВП №61778453 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Броварського районного округу Київської області Колейчика В.В., а саме про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувана - ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 17480,00 грн., а також стягнення з боржника виконавчого збору (основну винагороду) у розмірі 1748,80 грн. та мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн. Рішенням суду від 10 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного округу Київської області Колейчнком В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості по кредиту. Але постановою про визначення додаткових витрат виконавчого провадження від 01 червня 2020 року по ВП №61778453 приватний виконавець Дорошкевич В. А. визначила для боржника ОСОБА_2 додаткові витрати виконавчого провадження у розмірі 700,00 грн. Окрім цього, всупереч існуванню ухвали суду від 23 квітня 2020 року, якою в порядку забезпечення позову суд зупинив стягнення по виконавчому провадженню №61778453, на номер мобільного телефону ОСОБА_3 надійшло повідомлення від ПриватБанку про списання з його картки 20228,00 грн. А наступним прийшло оповіщення від ПриватБанку, що видаткові операції по рахунку ОСОБА_1 відновлені згідно постанови про зняття арешту. Постановою від 01 червня 2020 року по вказаному виконавчому провадженню приватний виконавець Дорошкевич В. А. закінчила виконавче провадження та зазначила, що на рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів боржника, достатня для погашення розміру основної винагороди та витрат виконавчого провадженні; боржником заборгованість погашена в повному обсязі. Таким чином, на думку позивача, відповідачі набули грошові кошти позивача без відповідної на те підстави. Виконавчий напис скасовано, але стягнуті по ньому кошті не повернуті. Тому позивач просив стягнути на його користь з приватного виконавця Дорошкевич В.Л. 2748,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів та 80,93 грн. процентів за безпідставне користування грошовими коштами; стягнути з ТОВ «Алекскредит» на користь позивача 17408,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів та 575,51 грн. процентів за безпідставне користування грошовими коштами.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевнч В.Л. на користь ОСОБА_1 2748,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів та 80,93 грн. процентів за безпідставне користування грошовими коштами. Стягнуто з ТОВ «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 17408,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів та 575,51 грн. процентів за безпідставне користування грошовими коштами. Стягнуто з ТОВ «Алекскредит» на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення з неї грошових коштів з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця Дорошкевич В.Л. у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було вчинено виконавчий напис №6158 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості за кредитним договором №2695170, укладеним між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 в розмірі 16080,00 грн. та 1400,00 грн. за вчинення виконавчого напис (а.с. 28-30).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 09 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження №61778453 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 17480,00 грн. (а.с. 18-19).

Згідно змісту вказаної вище постанови, приватним нотаріусом також постановлено стягнути з боржника виконавчий збір (основну винагороду приватного виконавця) у розмірі 1748,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 09 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №61778453 визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 300,00 грн. ( а.с. 20-21).

ОСОБА_1 21 квітня 2020 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Алекскредит», треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу місті Києва Дорошкевич В.Л. про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню (а.с. 28-30).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року відкрито провадження у справі №201/3642/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Алекскредит», треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу місті Києва Дорошкевич В.Л. про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню.

Цього ж дня, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення по виконавчому провадженню №61778453 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості; постановлено також ухвалу суду для виконання направити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. та зазначено, що ухвала підлягає негайному виконанню.

08 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. у виконавчому провадженні №61778453 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 22-23).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. №61778453 від 01 червня 2020 року визначено для боржника розмір додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 700,00 грн. (а.с. 24-25).

01 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61778453, у зв`язку з тим, що на рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів від боржника, достатня для погашення розміру основної винагороди та витрат виконавчого провадження; боржником заборгованість погашена в повному обсязі (а.с. 26-27).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року у цивільній справі №201/3642/20 позов ОСОБА_1 до ТОВ «Алекскредит» про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем 04 квітня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №6158, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто із ТОВ «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 витрат із сплати судового збору у сумі 840,80 грн. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено; рішення набрало законної сили 07.08.2020 року (а.с. 28-30).

За положеннями пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно із частиною 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це| майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі №3-905гс17 та постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №757/42443/15-ц (провадження № 61-38890св18).

Частиною другою статті 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, як інакше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші, на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.

За викладених обставин, застосовуючи приписи ст. 1048 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування безпідставно набутими грошовими коштами із визначенням їх розміру на рівні облікової ставки НБУ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі №6-2491 цс 15 та постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №607/19461/15-ц.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що всупереч зверненню 21 квітня 2020 року ОСОБА_1 з позовом до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій третьою особою було також залучено приватного виконавця Дорошкевич В.Л.; попри відкриття провадження у вказаній справі №201/3642/20 21 квітня 2020 року та вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню №61778453, приватний виконавець Дорошкевич В.Л. без достатніх правових підстав продовжила проведення виконавчих дій та звернення стягнення на грошові кошти позивача, яка знаходились на банківському рахунку, у примусовому порядку; приймаючи також до уваги, що в подальшому рішенням суду від 23 квітня 2020 року №201/3642/20 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним Колейчик В.В. 04 квітня 2020 року за №6158, на підставі якого було відкрите виконавче провадження №61778453, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевнч В.Л. на користь ОСОБА_1 2748,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів та 80,93 грн. процентів за безпідставне користування ними.

Апеляційна скарга не містить доводів непогодження приватного виконавця з фактом надходження на його рахунок грошових коштів в сумі 2748,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що даний спір має розглядатись в порядку адміністративного судочинства, не заслуговують на увагу, оскільки у даній цивільній справі не заявлено вимог про оскарження постанов приватного виконавця про стягнення виконавчого збору, основної винагороди та витрат, тощо.

Тобто, фактично виконавче провадження №61778453 відкрите на підставі виконавчого документу, який видано незаконно, що в подальшому було встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. При цьому, приватний виконавець мала змогу запобігти безпідставному стягненню грошових коштів з боржника у вказаному виконавчому провадженні, зупинивши вчинення виконавчих дій на підставі пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України Про виконавче провадження.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За положеннями частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду оскаржене лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення грошових коштів з приватного виконавця Дорошкевнч В.Л., а тому суд апеляційної інстанції справу в частині вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Алекскредит» не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова