Справа № 465/7633/19 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/3023/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Франківського районного суду м. Львова в складі судді Ванівського Ю.М. від 08 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», , адреса: 03062, м. Київ, пр. Перемоги, 65 на користь ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти у розмірі 100 00 грн. (сто тисяч) грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», , адреса: 03062, м. Київ, пр. Перемоги, 65 на користь ОСОБА_1 , іпн - НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір 1388,44 грн..

Вказане рішення оскаржило ПрАТ «СГ «ТАС».

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення суду в частині стягнення з АТ «СГ «ТАС» 100 000,00 грн. матеріальної шкоди та в частині стягнення з АТ «СГ «ТАС» 1388,44 грн. понесених судових витрат та ухвалити нове рішення, відповідно до якого відмовити у задоволенні позовних вимог до АТ «СГ «ТАС» в повному обсязі.

Вказують, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертають увагу суду на те, що позивач 29.08.2018 року звернувся не із заявою про страхове відшкодування, а з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (за зразком встановленим МТСБУ, у якому описав обставини ДТП, зазначив учасників, схему ДТП, а також долучив документи, згідно переліку: паспорт, ідентифікаційний код, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). Заяву про страхове відшкодування було подано позивачем до АТ «СГ «ТАС» лише 30 вересня 2019 року. Звертають увагу, що заява про страхове відшкодування та повідомлення про настання ДТП в контексті ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є окремими правовими категоріями та створюють для заявника різні за змістом юридичні наслідки. Вважають, що позивач пропустив річний термін на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування і в силу п.37.14.ст.37 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», у зв`язку з чим йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Крім того вказують, що на заявника законом не покладається обов`язок подання постанови яка б підтверджувала вину особи, яка завдала шкоди у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, відзивів на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також письмових пояснень у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст.4, ст.81, ч.ч.4,6 ст.82, ст.141, ч.1 ст.264 ЦПК України, ч.1 ст. 15, п.8 і 9 ч.2 ст.16, ч.1 ст.22, ч.1 і 2 ст.509, ст.ст. 979, 988, 1166, п. 3 ч.1 ст. 988, ч.1 ст. 990, ч.1 ст. 1172, ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України, рішення Європейського суду з прав людини від 15 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України, ч.2 ст. 8, ч.1 ст. 25 ЗУ «Про страхування», ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та задовольняючи позов, виходив з того, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2018 року у справі № 465/5287/18 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. в дохід держави. Постановою Львівського апеляційного суду від 09.04.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та захисника Давидова О.А. задоволено частково. Постанову Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2018 року скасовано, а матеріали справи про адміністративне правопорушення через Франківський районний суд м. Львова повернуто до УПП у Львівській області ДПП для проведення додаткової перевірки. Суд встановив, що за фактом проведення додаткової перевірки до Франківського районного суду м. Львова 06.06.2019 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 001616 від 31.05.2019 року із доданими до нього матеріалами, відповідно до якого водію ОСОБА_2 ставиться у вину порушення п. 1.5; 2.3.б; 2.3.д; 16.11 ПДР , за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Відповідно до копії постанови Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2019 року у справі № 465/5287/18, яка набрала законної сили, вбачається, що ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 КпАП України, а провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 25.07.2014 року, транспортний засіб марки «AUDI A7», державний номерний знак НОМЕР_3 належить позивачу ОСОБА_1 . Згідно копії полісу № АМ/5903158 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.04.2018 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», строк дії договору з 17.04.2018 р. до 16.04.2019 р. У відповідності до полісу страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн. Відтак, суд встановив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.08.2018 року у м. Львові на перехресті вул. Кульпарківська - Копистинського - Героїв УПА, діяв поліс № АМ/5903158 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.04.2018 року. Також, суд зазначив, що настання цивільно-правової відповідальності за скоєння ДТП є складовою настання цивільно-правової відповідальності особи за шкоду завдану майну, внаслідок спричинення ДТП. Отже, без підтвердження вини особи, яка вчинила ДТП, а саме отримання постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи, яка вчинила ДТП, не може відбуватися страхового відшкодування. Суд встановив, що ДТП мала місце 25.08.2018 р, проте постановою Франківського районного суду м. Львова 08.08.2019 року у справі № 465/5287/18, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 КпАП України, а провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Отже, суд вважав, що доводи відповідача ПАТ «СГ «ТАС» про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки пропущено строк звернення щодо відшкодування шкоди, спростовуються доводами позивача. Крім того, з наявних у матеріалах справи пояснень третьої особи, суд зробив висновок про те, що позивач у межах строку, визначеного в ст.37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так як позивач зазначив про задоволення позовних вимог лише в рамках стягнення відшкодування майнової шкоди у розмірі 100 000 грн., суд заявлених решту вимог не розглядав. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» 100 000 грн., на користь позивача, у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд вважав, що з відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача належить стягнути 1 388,44 грн. судового збору.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

26.12.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ПрАТ «СГ «ТАС», третя особа ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача:

-відшкодування майнової шкоди у розмірі 100000 грн.;

-пеню 35753,05 грн.;

-три проценти річних 3090,16 грн.

10.03.2020 року позивач подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав лише у частині стягнення 100000 грн. майнової шкоди, тому решта вимог судом не розглядались (фактично залишені без розгляду), про що вказано у рішенні суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 25.08.2018 р. о 19:35 год. у м. Львові на перехресті вулиць Кульпарківська Копистинського Героїв УПА, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota» (р.н.з. НОМЕР_4 ), спричинила зіткнення із автомобілем «Audi» (р.н.з. НОМЕР_3 ) під його керуванням, внаслідок чого транспортним засобам були заподіяні технічні ушкодження. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2019р. ОСОБА_2 була визнана винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_5 , автомобіль «Audi» (р.н.з. НОМЕР_3 ) належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до висновку №322 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.09.2018р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi» (р.н.з. НОМЕР_3 ), становить 299 811 грн. 32 коп. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «AM» №5903158, виданого ПрАТ «СГ «ТАС». Відповідно до зазначеного Полісу, страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 100 000 грн. Зважаючи на встановлений у Полісі ОСЦПВ розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 100 000 грн., на ПрАТ «СГ «ТАС» покладається обов`язок виплатити на його користь відшкодування майнової шкоди у розмірі 100 000 грн. З метою отримання страхового відшкодування 29.08.2018р. він прибув до офісу ПрАТ «СГ «ТАС», де мною були заповнені і подані повідомлення про ДТП, заяву про страхове відшкодування та копії усіх необхідних документів. Працівником ПрАТ «СГ «ТАС» було повідомлено, що страхове відшкодування буде виплачено після отримання судового рішення, яким ОСОБА_2 буде визнана винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 30.09.2019р., тобто після отримання копії постанови Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2019р., до ПрАТ «СГ «ТАС» ним було подано копію зазначеної постанови та за вказівкою працівника ПрАТ «СГ «ТАС» повторно заяву про страхове відшкодування. 14.11.2019р., після отримання копії постанови Львівського апеляційного суду ухвали про залишення без розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2019р., ним було подано копію зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції та втретє заяву про страхове відшкодування. Однак, листами від 16.10.2019р. та 18.11.2019р. ПрАТ «СГ «ТАС» відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із перевищенням терміну подання заяви про страхове відшкодування на підставі п.37.1.4. ст. 37 Закону. Вважає, що рішення ПрАТ «СГ «ТАС» про відмову у виплаті страхового відшкодування є безпідставним. Невиплата ПрАТ «СГ ТАС» страхового відшкодування протягом 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування, а також повідомлення йому неправдивої інформації про існуючий порядок виплати страхового відшкодування, явно свідчить про недобросовісну поведінку ПрАТ «СГ «ТАС». Очевидно, що в даному випадку Відповідач вчинив умисні дії з метою штучного створення передумов для уникнення виплати страхового відшкодування. Зважаючи на те, що ним було виконано усі обов`язки, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подано заяву про страхове відшкодування в межах встановленого строку, виконано усі вказівки ПрАТ «СГ «ТАС» щодо подання необхідних заяв та документів, у тому числі незаконні вказівки щодо очікування судового рішення, враховуючи відсутність будь-яких реальних підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, з ПрАТ «СГ «ТАС» просить стягнути відшкодування майнової шкоди у розмірі 100 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , 25.08.2018 року, о 19 год. 35 хв., керуючи автомобілем «TOYOTA C-HR», номерний знак НОМЕР_4 , на перехресті вул.Кульпарківська-Копистинського у м.Львові, проїхала перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та здійснила зіткнення з автомобілем «AUDI A7» номерний знак НОМЕР_3 , який рухався через дане перехрестя, завдавши автомобілям механічних пошкоджень, чим порушила п.8.7.3 «е» ПДР України.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2018 року у справі № 465/5287/18 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено неї стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. в дохід держави.

Постановою Львівського апеляційного суду від 09.04.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та захисника Давидова О.А. задоволено частково. Постанову Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2018 року скасовано, а матеріали справи про адміністративне правопорушення через Франківський районний суд м. Львова повернуто до УПП у Львівській області ДПП для проведення додаткової перевірки.

За фактом проведення додаткової перевірки до Франківського районного суду м. Львова 06.06.2019 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 001616 від 31.05.2019 року із доданими до нього матеріалами, відповідно до якого водію ОСОБА_2 ставиться у вину порушення п. 1.5; 2.3.б; 2.3.д; 16.11 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

З постанови Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2019 року у справі № 465/5287/18, яка набрала законної сили, вбачається, що ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 КпАП України, а провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 25.07.2014 року вбачається, що транспортний засіб марки «AUDI A7», державний номерний знак НОМЕР_3 належить позивачу ОСОБА_1 .

Згідно копії полісу № АМ/5903158 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.04.2018 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», строк дії договору з 17.04.2018 р. до 16.04.2019 р. У відповідності до полісу страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн. (Франшиза нуль (0)).

Відтак, на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.08.2018 року у м.Львові на перехресті вул. Кульпарківська Копистинського Героїв УПА, діяв поліс № АМ/5903158 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.04.2018 року.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV.

Закон № 1961-IVрегулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IVстраховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі № 1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Окрім цього, відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

-навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

-неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Вказане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15.

З матеріалів справи вбачається, що страховий випадок (ДТП) стався 25 серпня 2018 року, а з заявою до ПрАТ «СГ «ТАС» про страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП позивач звернувся 30 вересня 2019 року, тобто поза межами річного строку, який є присічним і поновленню не підлягає.

Окрім цього, з позовом до суду позивач звернувся 26.12.2019 року, також поза межами річного строку, який є присічним і поновленню не підлягає.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач подавав заяву до ПрАТ «СГ «ТАС» про страхове відшкодування заподіяної його майну шкоди впродовж одного року, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, або в межах цього строку звертався до суду з позовом до страхової компанії про виплату такого відшкодування.

Зважаючи на вказане, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Посилання ж позивача на пояснення третьої особи (винуватиці ДТП), як на доказ нібито подання ним заяви про виплату страхового відшкодування відповідачу в межах річного строку, а також на можливі (теоретично) її пояснення як свідка (про що клопотав позивач у суді першої інстанції) не слід вважати обґрунтованими, оскільки такі докази не слід вважати належним, допустимими та достатніми у даному випадку та такими, що не слід вважати належними джерелами доказів обставини, на яку посилається позивач, якими може бути виключно заява подана страховику чи її копія. Крім цього, третю особу у даному випадку слід вважати заінтересованою особою, оскільки у випадку невиплати страховою компанією суми, про яку позивається ОСОБА_1 така сума може бути стягнута саме з неї.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слідзадовольнити. Рішення ж Франківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2020 року слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Крім того, слід роз`яснити позивачу, що особа, якій завдано шкоду, вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, а тому позивач не позбавлений права на таке відшкодування в рамках деліктного зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2020 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра