Провадження № 2/641/2160/2021 Справа № 641/625/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді - Чайка І.В.

при секретарі - Дрокіній С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/9037/19 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ :

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором б/н від 26.07.2010 року в сумі 140121,93 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.07.2010 року, відповідач отримав кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1900,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві. Взяті на себе зобов`язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 31.10.2019 року в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 348378.34 грн. , однак позивач просить стягнути з відповідача 140121,93 грн. , посилаючись на те , що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості . А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом.

30.03.2021 року Комінтернівським районним судом м. Харкова було винесено заочне рішення , яким позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.07.2010 року у розмірі 140121 (сто сорок тисяч сто двадцять одна) грн. 93 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн., грн., всього на суму 142223 (сто сорок дві тисячі двісті двадцять три) грн. 93 коп.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року заочне рішення було скасоване , та справу призначено до розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився.

В позовній заяві представником позивача зазначено про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився , надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову заперечує, посилається на пропущення строку позовної давності, так як ОСОБА_1 в остання користувався карткою 06.02. 2013 році, Умови та Правила надання банківських послуг не підписував та не бу ознайомлений з ними.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено , що відповідно до анкети -заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 26.07.2010 року, відповідач отримав від Банку платіжну картку з встановленням на неї кредитного ліміту.

Позивач в позиві зазначає, що відповідач належним чином не дотримувався умов договору, внаслідок чого, згідно наданого розрахунку заборгованості, станом на 31.10.2019 року у відповідача перед Банком виникла заборгованість в розмірі 348378,34 грн., з яких:

- 1884,75 грн. - заборгованість за кредитом;

- 339293,59 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 7200,00 грн. - заборгованість з пені.

Розмір заборгованості підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач в своїх позовних вимогах просить стягнути суму заборгованості 140121,93 грн. яка складається з :

-1884,75 грн. - заборгованість за кредитом ;

-138237,18 грн. - заборгованість за відсотками за період з 26.07.2010 по 30.07.2018 року.

Відповідно до умов вказаного договору, а саме витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, базова процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена 2,5% на місяць. Погашення заборгованості здійснюється шляхом внесення щомісячного обов`язкового платежу в розмірі 7% від суми заборгованості ( але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами за користування кредитом, заборгованість з штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.07.2010 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд не може врахувати та надати оцінку тому факту, що на умовах та правилах надання банківських послуг, довідці про умови кредитування відсутні підписи відповідача , оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила надання банківських послуг та довідку про умови кредитування розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про відкриття рахунку.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг та довідку про умови кредитування, суд не може вважати їх складовою частиною кредитного договору.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17.

Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З врахуванням положень ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність до заявлених вимог, оскільки про це зазначає відповідач по справі у поданій заяві.

Отже , ОСОБА_1 в останнє користувався карткою 06.02. 2013 році , а позов до суду був поданий лише 27.01.2021 року , таким чином позивачем був пропущений строк звернення до суду з цим позовом , тому суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265,280-283 ЦПК України, суд, -Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 - 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 549, 1049, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Сторони по справі :

Позивач: Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ,, місце знаходження : м. Київ, вул.. Грушевського, 1Д .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 18.08.2021 року.

Суддя: І. В. Чайка