Справа № 309/2361/20
Провадження № 2/309/1365/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого-судді Лук`янової О.В.

за участю: секретаря судового засідання Гаклик Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись на те, що:

-вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2008 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з нею;

-вони з відповідачем проживають окремо;

-у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа №309/2204/20 про розірвання шлюбу за позовом відповідача до неї;

-вона постійного місця роботи не має, у випадку її відсутності догляд за дітьми здійснює її сестра - ОСОБА_4 ;

-тобто, діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні та вихованні;

-відповідач не надає матеріального утримання дітям, а на їх утримання та забезпечення їх всім необхідним потрібні значні кошти;

-крім того, враховуючи економічну ситуацію в державі, зростають витрати на оплату комунальних послуг, продукти харчування, одяг;

-відповідач працездатний, молодий за віком, є самозайнятою особою та отримує дохід з поїздок за кордон;

-розмір доходу їй невідомий, за час спільного проживання він був досить високий;

-інших утриманців відповідач не має, боргові зобов`язання у нього відсутні;

-щодо наявності у відповідача на праві власності, володіння або користування майна та майнових прав у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, їй невідомо;

-вона вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки він виїжджає за кордон та отримує немалий дохід;

-вона не має можливості утримувати дітей, оскільки ніде не працює, доходів не отримує, займається домашнім господарством, а тому перебуває у скрутному матеріальному становищі;

-вона вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2500грн. щомісячно на кожну дитину,

звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 2500грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином /а.с.48/, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутність від позивача до суду не надходило.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 не з`явилися. Від представника відповідача ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу в її відсутність та в відсутність відповідача /а.с.47/. Крім того представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву /а.с.20-21/, в якому вона зазначила, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з тим, що:

-відповідачу встановлено діагноз «Хронічний гепатит В (ППР+, ІФА+) із мінолальним ст активності із фіброзом Ф2, у зв`язку з чим він вимушений раз в півроку лягати на стаціонарне лікування;

-на сьогоднішній день відповідач є безробітним, заробляє на життя тимчасовими підробітками;

-офіційного, постійного місця роботи не має, їздить на сезонні роботи на короткий час;

-більше часу відповідач знаходиться вдома, оскільки вимушений проходити лікування;

-відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1300грн. на кожну дитину щомісячно.

Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 17 липня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.5/, свідоцтвами про народження дітей /а.с.6-7/, довідкою про склад сім`ї /а.с.9/ та актом обстеження матеріально-побутових умов /а.с.10/.

Відповідачу ОСОБА_2 встановлено діагноз «Хронічний гепатит В (ППР+, ІФА+) із мінолальним ст активності із фіброзом Ф2 /а.с.22,35/.

Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вказала позивач у своєму позові: відповідач працездатний, є самозайнятою особою та отримує дохід з поїздок за кордон; за час їх спільного проживання дохід відповідача був досить високий; інших утриманців відповідач не має, боргові зобов`язання у нього відсутні;

-вона не має можливості утримувати дітей, оскільки ніде не працює, доходів не отримує, займається домашнім господарством, а тому перебуває у скрутному матеріальному становищі;

-вона вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2500грн. щомісячно на кожну дитину,

але ніяких доказів цих обставин суду не надала.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року: батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Тобто, саме на батьках дитини лежить обов`язок забезпечувати дитину фінансово, тим самим створивши їй умови для забезпечення достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як вбачається зі ст.43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для забезпечення їх гармонійного розвитку, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей.

Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що:

-обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача;

-позивач не надала суду ніяких доказів свого заробітку /доходу/, не вказала ніяких причин, по яким вона не має можливості працювати та отримувати заробітну плату;

-сторони мають двох неповнолітніх дітей віком по 12 років;

-відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2021 року 2395грн.; з 1 липня 2021 року 2510грн.;

-мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1липня 2021 року не може бути меншим, ніж 1255грн.;

-мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час 2510грн./ і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів;

-позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідач має достатній заробіток для того, щоб сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 5000грн. щомісячно;

-відповідачем, хоча і надано суду доказ своєї хвороби, але при цьому не надано суду жодних доказів недостатності свого заробітку /доходу/,

суд, діючи в інтересах неповнолітніх дітей, дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - в розмірі по 1800грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивача аліменти в розмірі по 1800грн. на кожну дитину щомісячно, не встановлено.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840грн.80коп., від сплати якого позивач звільнена.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 247ч.2, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355, 430 ЦПК України, ст.180-182, 184 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік», Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 /місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 / до ОСОБА_2 /місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; паспорт серії НОМЕР_4 / про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 1800грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з 18 вересня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 840грн.80коп..

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Повне судове рішення складено 5 серпня 2021 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та /або/ обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково - у відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, - до Закарпатського Апеляційного суду через Хустський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хустського

районного суду: Лук`янова О.В.