Справа № 703/1166/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Харченко М.О.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника відділу ДВС Панасенка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із скаргою на дії державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови від 17 травня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №60954019.

Скаргу обґрунтовано тим, що 18 липня 2019 року рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області визнано наказ АТ «Науково-виробничого підприємства «Смілянський електромеханічний завод» №К-303 від 25 лютого 2019 року про звільнення його з посади начальника бюро формування праці планово-економічного відділу акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» незаконним. Змінено формулювання підстав його звільнення зазначених у п.1 наказу №К-303 від 25 лютого 2019 року зазначивши формулювання звільнення - за власним бажанням на підставі п.1 ст.38 КЗпП. Зобов`язано АТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» внести відповідні зміни до трудової книжки.

10 січня 2020 року на підставі виконавчого листа виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 09.01.2020 державним виконавцем Смілянського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 60954019 з примусового виконання вказаного рішення суду.

На виконання рішення суду адміністрацією АТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» було винесено наказ від 24 січня 2020 року №К-103 «Про причини звільнення ОСОБА_1 » Однак, вказаний наказ містить ряд грубих помилок, які призводять до неналежного виконання рішення суду та вплинуть у майбутньому на його трудову діяльність. Вказав, що наказом №К-103 від 25 лютого 2020 року відмінено не наказ №К-303 від 25 лютого 2019 року, а інший наказ за №303 до якого він не має ніякого відношення. Також в наказі невірно зазначено номер рішення суду. Зауважив також, що адміністрацією АТ «НВП «СЕМЗ» було видано нову трудову книжку та здійснили там запис про його звільнення.

Після отримання документів від АТ «НВП «СЕМЗ» він особисто звертався до відділу ДВС з листом в якому зазначив про неналежне виконання боржником рішення суду, додаючи відповідні копії документів.

Однак постановою державного виконавця від 17 травня 2021 року виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду було закрито у зв`язку фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вважає, що винесена державним виконавцем постанова є передчасною та протиправною. Відтак вказану постанову просив скасувати та визнати протиправною.

В судовому засіданні скаржник подану скаргу підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних у ній.

Представник відділу ДВС просив у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду було закрито у зв`язку з повним виконанням рішення суду, відтак підстав для скасування постанови не вбачає.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 60954019 з примусового виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2019 року про зобов`язання АТ «НВП «Смілянський електромеханічний завод» внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 травня 2021 року виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду було закрито у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_1 звертався до державного виконавця Смілянського МВ ДВС із зауваженнями з приводу виконання рішення суду. Зокрема ОСОБА_1 зазначав що наказом №К-103 від 25 лютого 2020 року відмінено не наказ №К-303 від 25 лютого 2019 року, а інший наказ за №303 до якого він не має ніякого відношення. Також в наказі невірно зазначено номер рішення суду. Зауважив також, що адміністрацією АТ «НВП «СЕМЗ» було видано дублікат трудової книжки, який він видавати не просив.

Однак, зазначені звернення державним виконавцем розглянуто не були.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2021 року визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Складений державним виконавцем акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові державного виконавця, підстава для складання акта, перелічуються особи, що були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт; б) у констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції; в) у кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються); г) акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання сторін чи інших осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти імені особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта; ґ) до акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Проведення іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами окремих виконавчих дій у випадках, передбачених Законом, у тому числі відповідно до частини четвертої статті 2 Закону, здійснюється на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

На час вирішення скарги по суті державним виконавцем не надано доказів вчинення виконавчих дій, їх належного оформлення щодо фактичного виконання рішення суду.

Зокрема, державним виконавцем не здійснено перевірку вказаних боржником зауважень, щодо виконання рішення суду, акт з цього приводу, як вбачається з матеріалів наданого виконавчого провадження не складався.

Посилання державного виконавця лише на той факт що відділ ДВС було повідомлено про виконання рішення суду є формальним. Матеріали виконавчого провадження не містять жодних відомостей про те, які саме дії вчинені державним виконавцем на предмет перевірки виконання рішення суду та звернення скаржника щодо допущених порушень при його виконанні.

Формальний підхід до здійснення виконавчого провадження, який призвів до закінчення виконавчого провадження, слід визнати неприпустимим й таким, що порушуватиме право будь-якого боржника, на справедливий суд в розрізі практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), застосуванні п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що подана скарга є обґрунтованою, відтак підлягає до задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447, 450-451 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 травня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №60954019 з примусового виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2019 року у цивільній справі №703/1166/19.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя І.Я. Биченко