Номер провадження: 22-ц/813/3379/21
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановленого під головуванням судді Целуха А.П. 26 листопада 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму невідшкодованої майнової шкоди у загальному розмірі 28 841,77 грн. та судові витрати у розмірі 704,8грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 квітня 2018 року об 11 год. 30 хв. відповідач, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «OPEL», д/н НОМЕР_1 , по вул. Овідіопольська дорога, 1 у місті Одесі, при повороті ліворуч з вул. Кордонна на вул. Овідіопольська дорога, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_2 під керуванням позивача, ОСОБА_2 . Внаслідок скоєння ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2018року по справі №521/7510/18, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду набрала законної сили 11 червня 2018 року.

Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності № 180508 від 10 травня 2018 року про оцінку автомобіля DAEWOO LANOS д/н НОМЕР_2 , вартість матеріальних збитків, спричинених власнику пошкодженого в ДТП автомобіля станом на 29 квітня 2018 року склала 39 180,85 грн., вартість проведення оцінки склала 1 330,00 грн. Загалом, унаслідок винних дій відповідача ОСОБА_1 , позивачу завдано матеріальні збитків у розмірі 44 952,00 грн., що включає витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом автомобіля та придбанням запасних частин, відповідно акту виконаних робіт від 23 травня 2018року

СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», якою була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , у липні 2018 року сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 17 410,23 грн. 23 коп., яке не покрило спричинені позивачу матеріальні збитки. Загальна сума майнової шкоди, яку спричинено винними діями відповідача ОСОБА_1 , яка залишилась невідшкодованою, з урахуванням вартості проведення оцінки, складає 28 841,77 грн. Враховуючи вказані обставини, з метою відновлення свого порушеного права, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Заочним рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) суму збитків, що дорівнюють різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 27 541,77 (двадцять сім тисяч п`ятсот сорок одна) гривень 77 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані проведенням оцінки визначення розміру матеріальних збитків у сумі 1 300,00 (одну тисячу триста) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку апелянта, під час розгляду справи у суді першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння шкоди у розмірі 27 541,77 грн. стороною позивача надано не було, оскільки тільки висновком автотоварознавчої експертизи мав бути підтверджений розмір такої шкоди. Звіт суб`єкта оціночної діяльності від 10 травня 2018 року не є належним доказом у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2018 року, об 11 год. 30 хв., відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «OPEL», д/н НОМЕР_1 , по вул. Овідіопольська дорога, 1 у місті Одесі, при повороті ліворуч з вул. Кордонна на вул. Овідіопольська дорога, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_2 під керуванням позивача, ОСОБА_2 . Внаслідок скоєння ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2018 року по справі №521/7510/18, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду набрала законної сили 11 червня 2018року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Спираючись на вказані норми закону суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ДТП відбулась за наявності вини ОСОБА_1 , суд вбачав даний факт встановленим та таким, що не підлягає подальшому доказуванню.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 20 травня 2016 року, автомобіль марки DAEWOO LANOS д/н НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 .

У матеріалах справи присутній Звіт № 180508 від 10 травня 2018 року про оцінку матеріальних збитків, спричинених володільцю автомобілю марки DAEWOO LANOS д/н НОМЕР_2 , складений суб`єктом оціночної діяльності, ОСОБА_4 (сертифікат №486/15, виданий Фондом державного майна України 15 червня 2015) у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2013 за № 1074/8395. Згідно вказаного звіту, вартість матеріальних збитків, спричинених власнику пошкодженого в ДТП автомобіля, станом на 29 квітня 2018 року складала 39 180,85 грн..

Висновок спеціаліста сторонами у суді першої інстанції не заперечувався, заяв про забезпечення доказів з цього приводу не надходило.

Загалом, внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_1 , позивачу завдано матеріальні збитки у розмірі 44 952,00 грн. що включає витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом автомобіля та придбанням запасних частин, відповідно акту виконаних робіт від 23 травня 2018 року.

Згідно ст. 1166 ч.ч.1,3 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Як роз`яснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року (із подальшими змінами та доповненнями в редакції від 24 жовтня 2003 року), постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Вирішуючи питання про розмір належної до стягнення суми шкоди, судом першої інстанції вірно враховано, що Страховою компанією АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», якою була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , у позасудовому порядку у липні 2018 року сплачено на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 17 410 грн. 23 коп.

Згідно ст. ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно ст. ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28). У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29).

Як вірно зазначено у рішенні суду першої інстанції, сплачене Страховою компанією АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» позивачу страхове відшкодування у розмірі 17 410,23 грн., не покрило спричинені позивачу матеріальні збитки.

С урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що сума майнової шкоди, яку спричинено винними діями відповідача, ОСОБА_1 позивачу, ОСОБА_2 , та яка залишилась невідшкодованою, складає: 44 952 грн. - 17 410 грн. 23 коп. = 27 541 грн. 77 коп.

Крім того, судом враховано, що позивачем сплачена вартість проведеної оцінки визначення розміру матеріальних збитків в сумі 1 300,00 грн., відповідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.05.2018 №180508 (додаток №4).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що загальний розмір суми, яка підлягала стягненню з відповідача на користь позивача, складала 28 841 грн. 77 коп.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 на те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння шкоди у розмірі 27 541,77 грн. стороною позивача надано не було, оскільки тільки висновком автотоварознавчої експертизи мав бути підтверджений розмір такої шкоди. Звіт суб`єкта оціночної діяльності від 10 травня 2018 року не є належним доказом у справі.

Колегія суддів зауважує, що статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Таким чином, у даній справі проведення оцінки рухомого майна - пошкодженого автомобіля було обов`язковим, у зв`язку із чим суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги, у якості належного та допустимого доказу, Звіт суб`єкта оціночної діяльності від 10 травня 2018 року.

Колегія суддів також не погоджується з доводами апелянта про необхідність доведення шкоди виключно шляхом проведення автотоварознавчої експертизи, оскільки Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Звіт № 180508 від 10 травня 2018 року про оцінку матеріальних збитків, спричинених володільцю автомобілю марки DAEWOO LANOS д/н НОМЕР_2 , складений суб`єктом оціночної діяльності, ОСОБА_4 (сертифікат №486/15, виданий Фондом державного майна України 15 червня 2015), вказаним вимогам законодавства відповідає, оскільки складений у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2013 за № 1074/8395.

Крім того, колегія суддів зауважує, що суд не володіє спеціальними знаннями для рецензування наданих сторонами звітів про оцінку, а відповідач не просив суд першої інстанції призначити її, хоча, згідно положень цивільного процесуального законодавства та ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», він мав право на це.

Відповідач також не скористався своїм правом надати суду першої інстанції висновок експерта або подати клопотання про призначення експертизи для вирішення спірного питання вартості колісного транспортного засобу до та після ДТП.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе