Провадження № 8/234/9/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Лебединець Г.С.

секретар судового засідання Берліна А.Д.,

з участю сторін: заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Краматорського міського суду Донецької області від 10.02.2021 року по справі № 234/13407/20 за нововиявленими обставинами ,-

ВСТАНОВИВ:

24.09.2020 року ОСОБА_2 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки заробітку (доходу).

Ухвалою суду від 12.10.2020 року заявнику було відмовлено у видачу судового наказу на підставі ч.9 ст.165 ЦПК України.

Постановою Донецького апеляційного суду від 22.12.2020 року скасована ухвала суду першої інстанції від 12.10.2020 року та справу направлено для продовження розгляду.

10.02.2021 року Краматорським міським судом виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до повноліття дитини.

25.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування даного судового наказу за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що судом під час винесення судового наказу не було враховано, що з нього за рішенням суду від 10.09.2007 року стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісяця. Вказана обставина, а також відсутність у нього офіційного працевлаштування та необхідність сплати комунальних послуг свідчать про неможливість сплати ним аліментів за судовим наказом у визначеному в ньому розмірі. З цих підстав просить переглянути судовий наказ від 10.02.2021 року за нововиявленими обставинами, скасувати наказ та відмовити ОСОБА_6 у видачі судового наказу.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05.05.2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу від 10.02.2021 року у справі № 234/13407/20 за нововиявленими обставинами відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 30.06.2021 року вказана ухвала була скасована, зокрема з тих підстав, що судом першої інстанції не враховано необхідність залучення до справи в якості третьої особи ОСОБА_4 , на користь якої з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_7 . Справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав вимоги заяви з викладених у ній підстав та просив їх задовольнити. Разом із тим зазначив, що не звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання першого сина - ОСОБА_7 .

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення заяви про перегляд судового наказу на нововиявленими обставинами. Суду пояснила, що їй було відомо про наявність у ОСОБА_1 сина ОСОБА_7 від іншого шлюбу та сплату ним аліментів на користь сина. Вказана обставина не є нововиявленою. Разом із тим вказала, що заява про видачу судового наказу була складена її представником, який не зазначив про наявність у ОСОБА_1 ще однієї дитини, хоча вона йому про це повідомляла. В задоволенні заяви просила відмовити.

Вислухав пояснення сторін, дослідив матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, виходячи з наступних підстав.

10.02.2021 року Краматорським міським судом виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У пункті 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статі 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказав на наявність підстав для такого перегляду, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

У справі «Желтяков проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла переглядати остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 3, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 7 вищевказаної постанови передбачено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України, яка викладена в ухвалі від 08 червня 2017 року (справа № 231/32/2012).

Судом встановлено, що, звертаючись з заявою про перегляд судового наказу від 10.02.2021 року за нововиявленими обставинами до суду, заявник зазначає, що підставою для його перегляду є те, що на момент постановлення судового наказу існували істотні для справи обставини, що не були дослідженні судом при розгляді вказаної заяви, а саме, що боржник має ще одну дитину ОСОБА_7 , на утримання якого з нього вже стягуються аліментим та у зв`язку із чим є необхідність залучити до участі у справі іншої заінтересованої особи ОСОБА_4 . Зазначає також, що між ним та ОСОБА_2 існує спір про право.

Суд не погоджується з такими твердженнями заявника, виходячи з наступного.

Згідно рішення Краматорського міського суду від 10.09.2007 року у справі № 2-4980/2007 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений 07.09.2012 року.

В судовому засіданні сторонами не оспорювався факт про обізнаність ОСОБА_2 щодо наявності у ОСОБА_1 ще однієї дитини та сплату аліментів на його утримання.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України підставами для звільнення від доказування є наявність обставин, які визнаються учасниками справи або таких, які визнано загальновідомими, наявність обставин, встановлених рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, на переконання суду вказана обставина не є нововиявленою в розумінні ст.423 ЦПК України.

Щодо необхідності залучення до участі у справі заінтересованої особи ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19 - народження другої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Вказане, на переконання суду свідчить про те, що в даному випадку відсутня необідність залучення до участі у справі заінтересованої особи ОСОБА_4 , оскільки визначальною обставиною для правовідносин сторін є саме матеріальна спроможність платника аліментів.

Щодо твердження заявника про наявність між сторонами спору про право, суд зазначає наступне.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (ст. 180 Сімейного Кодексу України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ( ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України).

Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, твердження заявника щодо наявності спору про право є необгрунтованими, оскільки спір виник саме щодо обов`язку батька сплачувати аліменти на утримання дитини. Право дитини на належне утримання та відповідний обов`язок у батьків існує незалежно від кількості дітей.

Таким чином, наявність у ОСОБА_1 іншої дитини не є підставою для його звільнення від сплати аліментів на утримання другої дитини ОСОБА_3 та не є підставою для прийняття судом протилежного рішення.

Таким чином, суд зазначає, що обставин, на які посилається боржник у своїй заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, не є нововиявленими, не пов`язані з необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, а відповідно до вимог ч. 4 ст. 161 ЦПК України, якою передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Крім того, суд враховує, також, що до теперішнього часу ОСОБА_1 не звертася до суду із заявою про зменшення розміру аліментів на першу дитину, що суперечить його твердженням про тяжкий матеріальний стан.

Таким чином, подаючи заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та повторно звертаючи увагу на вищенаведені факти, заявник фактично вимагає їх переоцінки, що не є можливим у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 170 та главою 3 розділу V ЦПК України.

Таким чином, чинним цивільно-процесуальним законодавством передбачено особливий порядок для захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Дійсно, частиною 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 3, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Таким чином, оскільки обставини на які посилається заявник у справі, що переглядається апеляційним судом, не можна вважати нововиявленими, відповідний порядок, передбачений ч. 8 ст. 170 ЦПК України, не є для боржника належним способом захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 423, 429, 353 - 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Краматорського міського суду Донецької області від 10.02.2021 року по справі № 234/13407/20 за нововиявленими обставинами, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 31.08.2021 року о 13-00 год.

Суддя Г. С. Лебединець