Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 лютого 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди, -

У С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про стягнення майнової шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 04.08.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки VOLKSWAGEN державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу та вантажного автомобіля MERCEDES-BENZ із причіпом KRONE, який належить відповідачу. Відповідно до Постанови Апеляційного суду міста Києва відповідача визнано винним у скоєні ДТП, в результаті якого пошкоджено автомобіля марки VOLKSWAGEN державний номер НОМЕР_1 . Оскільки особа, якій заподіяно шкоду, має право вимоги до винної особи, позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 69089 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.01.2020 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

02 березня 2020 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків та уточнена позовна заява.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач на призначені судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, за таких обставин, керуючись ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить автомобіль марки VOLKSWAGEN, державний номер НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 22).

04.08.2017 року близько 17-10 год. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки VOLKSWAGEN державний номер НОМЕР_1 та вантажного автомобіля MERCEDES-BENZ із причіпом KRONE, після якої водій автомобіля MERCEDES-BENZ не зупиняючись залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. У подальшому, автомобіль та причеп були подані працівниками поліції у розшук відповідно до записів вуличних камер відеоспостережень та даних свідків.

Позивач по справі відремонтував пошкоджений автомобіль на станції технічного обслуговування, вартість відновлювального ремонту склала 69089 грн.

Після розшукових дій працівників Національної поліції було встановлено особу, яка зникла із місця ДТП та передано документи про адміністративне правопорушення до суду для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

19.03.2018 року відповідно до Постанови Апеляційного суду міста Києва відповідача визнано винним у скоєні ДТП, в результаті якого пошкоджено автомобіля марки VOLKSWAGEN державний номер НОМЕР_1 , яка відбулась 4 серпня 2017 року, за участю водія автомобіля MERCEDES-BENZ із причіпом KRONE (а.с.77-79).

Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Крім того, судом не встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована та на час вчинення ДТП у нього був дійсний поліс страхування.

Більш того, суд зазначає, що підпунктом 33.1.1. пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно пункту 2.10.а Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

За приписом абзацу в підпункту 38.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Частина 6 статті 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, Постановою Апеляційного суду міста Києва відповідача визнано винним у скоєні ДТП, в результаті якого пошкоджено автомобіля марки VOLKSWAGEN державний номер НОМЕР_1 , яка відбулась 4 серпня 2017 року, за участю водія автомобіля MERCEDES-BENZ із причіпом KRONE (а.с.77-79).

Враховуючи встановлені судом обставини та вказані норми, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди з відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 69089 грн.

Також, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Приймаючи до уваги те, що представником позивача було зроблено заяву, що докази понесених позивачем судових витрат нею буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом, суд призначає по цивільній справі судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Керуючись ст. ст. 19, 246, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 69 089 (шістдесят дев`ять тисяч вісімдесят дев`ять) гривень майнової шкоди;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок;

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 03 березня 2021 року о 09 годині 20 хвилин в залі судових засідань Подільського районного суду м. Києва;

Надати строк до 16 лютого 2021 року для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 );

відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача;

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Подільського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин;

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним судом, якщо його не буде скасовано.

Суддя В. В. Гребенюк