_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/352/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 року

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

за участі представника позивача ТОВ «Консалт Солюшенс» - Бондарева Романа Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс»

до ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -

ОСОБА_2 ,

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» 01.09.2015 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №1504/0908/55-021 від 09.09.2008 року у розмірі 1 122 949 гривень 21 копійку, посилаючись на те, що між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та третьою особою ОСОБА_2 09 вересня 2008 року був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав останній кредитні кошти у розмірі 60 000 доларів США, зі сплатою 12,50% річних, на строк по 09 вересня 2018 року. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях. Отже, відповідно до зазначеного договору про передачу активів та кредитних зобов`язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. Виконання позичальником зобов`язань за зазначеним кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного договору поруки між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_1 . У зв`язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Маломуж А.І.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси 10.09.2015 року відкрито провадження по вказаній справі.

Розпорядженням Київського районного суду міста Одеси від 10.03.2016 року за №101, у зв`язку з тривалою непрацездатність судді Маломуж А.І., призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи №520/12334/15-ц між суддями.

Відповідно до протоколу потворного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Огренич І.В.

За наслідком розгляду вказаної справи, 17.05.2016 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №1504/0908/55-021 від 09 вересня 2008 року в розмірі 1122949 гривень 21 копійка та витрати по сплаті судового збору в сумі 6890 гривень 00 копійок.

14.08.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2016 року по цивільній справі №520/12334/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 15.08.2017 року прийнято до розгляду справу за вказаною заявою ОСОБА_1 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 24.11.2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2016 року по цивільній справі №520/12334/15-ц - задоволено. Скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2016 року по цивільній справі №520/12334/15-ц та призначено справу до розгляду в загальному порядку у підготовче судове засідання.

25 квітня 2018 року у підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - Саєвський М.О. заявив клопотання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи, з посиланням на те, що вимоги позивача ґрунтуються на тому, що 09 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та третьою особою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №1504/0908/55-021, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 60000 гривень, зі строком користування коштами до 09 вересня 2018 року, зі сплатою 12,5 % річних.

Також 09 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №1504/0908/55-021-Р-1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язався перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії, згідно з кредитним договором №1504/0908/55-021 від 09 вересня 2008 року.

Як стверджує представник відповідача, представником позивача ПАТ «Дельта Банк», який набув право вимоги за вказаним кредитним договором, в обґрунтування позовних вимог було надано до позову також договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки №1504/0908/55-021-Р-1 від 09 вересня 2008 року, укладений від 14 жовтня 2011 року з ОСОБА_1 , яким змінено строк виконання зобов`язань за договором до 09.09.2023 року.

Однак, як стверджує ОСОБА_1 , він про вказаний договір нічого не знав, його не підписував, а підпис у договорі вчинений від його імені, іншою особою, у зв`язку з чим, з метою підтвердження вказаних посилань, представник відповідача наполягав на задоволенні клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 06.09.2018 року, клопотання представника відповідача задоволено. Призначено по цивільній справі №520/12334/15-ц - судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставлені наступні питання:

1. Чи виконано підпис, що міститься в графі «Поручитель» на зовнішній стороні оригіналу договору про внесення змін та доповнень №1 від 14 жовтня 2011 року до Договору поруки №1504/0908/55-021-Р-1 від 09 вересня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , особисто ОСОБА_1 або викладений від його імені іншою особою?

2. Чи виконано підпис, що міститься в графі «Поручитель» на зворотній стороні оригіналу договору про внесення змін та доповнень №1 від 14 жовтня 2011 року до Договору поруки №1504/0908/55-021-Р-1 від 09 вересня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , особисто ОСОБА_1 або викладений від його імені іншою особою?

Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

21.02.2019 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №520/12334/15-ц.

22.05.2019 року до суду були повернуті матеріали цивільної справи №520/12334/15-ц для виконання клопотання судового експерта, а також повідомлено, що у разі не повернення матеріалів справи до експертної установи протягом 45 днів, експертиза буде залишена без виконання.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23.05.2019 року поновлено провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

В подальшому судом були здійснені дії за клопотанням відповідача та його представника з витребування доказів, що містять підписи ОСОБА_1 .

Так, ухвалами Київського районного суду міста Одеси:

- від 03.09.2019 року було витребувано з Одеського національного медичного університету оригінали платіжних відомостей на отримання заробітної плати ОСОБА_1 , які містять оригінали підпису останнього, за період з 01.01.2011 року по 01.10.2011 року;

- від 04.12.2019 року витребувано з Одеського національного медичного університету оригінали документів особової справи, заведеної стосовно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- від 21.01.2020 року витребувано з Одеського національного медичного університету оригінали журналів обліку відвідування лекцій, індивідуальний план та журнали обліку відвідувань та успішності студентів за 2010-2011 роки, за 2011-2012 роки, які містять оригінали підписів ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

На виконання вказаних ухвал, до суду надійшли витребувані судом оригінали документів, які містять оригінали підписів ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11.03.2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - Саєвського Максима Олеговича про призначення судово-почеркознавчої експертизи по справі - задоволено. Призначено по цивільній справі №520/12334/15-ц, судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на розв`язання яких поставлені питання у відповідності до невиконаної ухвали Київського районного суду міста Одеси від 06.09.2018 року.

18.08.2020 року до суду надійшли матеріали вказаної цивільної справи, разом з висновком експерта №20-2091 судово-почеркознавчої експертизи від 14.08.2020 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.08.2020 року поновлено провадження по справі.

Надалі під час проведення підготовчого судового засідання, судом було встановлено, що 24.06.2020 року проведено електронний аукціон, за наслідком якого складено протокол №UA-EA-2020-06-12-000019-b, відповідно до якого вбачається, що ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» є переможцем за лотом №GL3N218065, який складається з кредитних портфелів.

21.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір №2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236, за змістом пункту 1 якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пунктів № 111 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року, до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кредитним договором № 1504/0908/55-021 від 09.09.2008 року, іпотечним договором № 1504/0908/55-021- Z-від 09.09.2008 року та договором поруки № 1504/0908/55-021-Р-1 від 09.09.2008 року.

ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Дельта Банк» кошти в порядку пункту 4 Договору до дня укладення Договору у розмірі 15186587,48 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 166 від 16.07.2020 року.

За наслідком викладеного, судом було встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним договором № 1504/0908/55-021 від 09.09.2008 року, іпотечним договором № 1504/0908/55-021-Z від 09.09.2008 року та договором поруки № 1504/0908/55-021-Р-1 від 09.09.2008 року, правонаступником до яких є ТОВ «Консалт Солюшенс».

У зв`язку з чим, 05.11.2020 року судом було ухвалено замінити позивача по справі - ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Консалт Солюшенс».

Надалі, підготовчі судові засідання призначені на 07.12.2020 року, 28.01.2021 року, 22.02.2021 року, 23.03.2021 року, 22.04.2021 року, 24.05.2021 року, 23.06.2021 сторони по справі не з`являлись, неодноразово пред`являючи до суду клопотання про відкладення судового засідання.

23.06.2021 року, з урахуванням строків розгляду справи, враховуючи, що сторони на протязі півроку не з`являються до підготовчого судового засідання з будь-яких підстав, за який мали можливість пред`явити будь-які клопотання, які підлягають розв`язанню на стадії підготовчого судового засідання, а також надати усі необхідні докази для розгляду справи, судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.08.2021 року.

Представник позивача ТОВ «Консалт Солюшенс» в судовому засіданні 25.08.2021 року позовні вимоги підтримав в первісній редакції від 01.09.2015 року та просив суд задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак в день засідання на електронну скриньку суду надійшло чергове клопотання представника відповідача Саєвського М.О. про відкладення судового засідання за вх. №ЕП-10673, з підстав невідкладеного звернення до клініки «Інто-Сана» через незадовільний стан здоров`я.

Стосовно вищезазначеного клопотання та розгляду справи, суд зазначає наступне.

Клопотання адвоката не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства.

Так, відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Згідно з частиною восьмою статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).

Пунктами 12, 32 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

Частиною першою та другою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Частиною четвертою статті 183 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Клопотання про відкладення судового засідання надіслано адвокатом Саєвським М.О. до суду засобами електронного зв`язку і не підписано його електронним підписом, що унеможливлює його прийняття та задоволення.

Статтею 210 ЦПК України передбачено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

За п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо належним чином повідомлений учасник справи або його представник повторно не з`явилися в судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника.

Таким чином, суд вважає повторну неявку відповідача зловживанням процесуальними правами, яка спрямована на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи, а відтак відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

В результаті такої поведінки відповідача, порушується право сторони на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, які гарантовані чинним національним та міжнародним законодавством.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Ураховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та третьою особою ОСОБА_2 було укладено кредитний Договір №1504/0908/55-021. Предметом договору було надання товариством ОСОБА_2 кредиту в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень, зі строком користування коштами по 09 вересня 2018 року, із сплатою 12,50% річних, відповідно до п.п.1.1.,1.3. Договору.

За умовами Договору позичальник ОСОБА_2 зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором.

З метою забезпечення виконання умов вказаного договору, 09 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №1504/0908/55-021-Р-1, за яким останній на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням ОСОБА_2 , які виникають з умов вищезазначеного кредитного договору.

Як вбачається з зазначеного договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

14 вересня 2010 року між Банком та третьою особою ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного Договору №1504/0908/55-021 від 09 вересня 2008 року.

04 лютого 2011 року та 13 вересня 2011 року між Банком та третьою особою ОСОБА_2 були укладені Договори про внесення змін та доповнень №1 та №2, відповідно, до кредитного Договору №1504/0908/55-021 від 09 вересня 2008 року.

Відповідно до договору про внесення змін та доповнень №2 від 14.10.2011 року, сторони змінили строк виконання зобов`язань за кредитним договором з «09 вересня 2018 року» на «09 вересня 2023 року».

Тієї ж дати, 14.10.2011 року сторони ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору поруки №1504/0908/55-021-Р-1 від 09.09.2008 року, згідно з яким сторони змінили, що за договором поруки, поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором №1504/0908/55-021 від 09 вересня 2008 року зі строком дії до «09 вересня 2023 року».

З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях.

Судом також встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015р. №150 ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

Відповідно ч.1 ст. 3 до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно ч.3 ст. 37 Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Також судом встановлено, що 24.06.2020 року проведено електронний аукціон, за наслідком якого складено протокол №UA-EA-2020-06-12-000019-b, відповідно до якого вбачається, що ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» є переможцем за лотом №GL3N218065, який складається з кредитних портфелів.

21.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір №2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236, за змістом пункту 1 якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пунктів № 111 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року, до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кредитним договором № 1504/0908/55-021 від 09.09.2008 року, іпотечним договором № 1504/0908/55-021- Z-від 09.09.2008 року та договором поруки № 1504/0908/55-021-Р-1 від 09.09.2008 року.

ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Дельта Банк» кошти в порядку пункту 4 Договору до дня укладення Договору у розмірі 15186587,48 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 166 від 16.07.2020 року.

За наслідком викладеного, судом було встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним договором № 1504/0908/55-021 від 09.09.2008 року, іпотечним договором № 1504/0908/55-021-Z від 09.09.2008 року та договором поруки № 1504/0908/55-021-Р-1 від 09.09.2008 року, правонаступником до яких є ТОВ «Консалт Солюшенс».

За наслідком викладеного, ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло право вимоги за кредитним договором № 1504/0908/55-021 від 09.09.2008 року та забезпечувальними до нього договорами.

Відповідно до ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28 липня 2015 року, існує заборгованість за кредитним договором №1504/0908/55-021 від 09 вересня 2008 року на загальну суму 1 122 949 (один мільйон сто двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 21 копійка, з яких: - заборгованість за кредитом - 980 574 (дев`ятсот вісімдесят тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 05 копійок; - заборгованість за відсотками - 142 375 (сто сорок дві тисячі триста сімдесят п`ять) гривень 16 копійок.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договори та надано ОСОБА_2 кредит.

Доказів сплати зазначеної суми в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано.

Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зазначене кореспондується з п.п. 2,3. договору поруки, якими передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема, за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитом, комісії (якщо така передбачена кредитним договором), відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій у вищезгаданому кредитному договорі. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Таким чином, суд зазначає, що позичальник - ОСОБА_2 та поручитель - ОСОБА_1 є відповідальними перед кредитором - ТОВ «Консалт Солюшенс», як солідарні боржники.

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За наслідком викладеного, суд доходить до висновку про належність вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1504/0908/55-021 від 09.09.2008 року з поручителя - ОСОБА_1 .

Стосовно доводів представника відповідача про не підписання ОСОБА_1 договору про внесення змін та доповнень №1 від 14 жовтня 2011 року до Договору поруки №1504/0908/55-021-Р-1 від 09 вересня 2008 року, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, під час розгляду справи, за клопотанням відповідача, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11.03.2020 року клопотання призначено по справі №520/12334/15-ц, судово-почеркознавчу експертизу, для встановлення доводів відповідача.

Відповідно до висновку експерта №20-2091 судово-почеркознавчої експертизи від 14.08.2020 року, виконаного судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз В.В.Буценко, підпис від імені ОСОБА_1 у наданому договорі про внесення змін та доповнень №1 від 14 жовтня 2011 року до Договору поруки №1504/0908/55-021-Р-1 від 09 вересня 2008 року, розміщений з лицьової сторони документу у розділі «Поручитель» в графі «підпис» виконаний самим ОСОБА_1 . Вирішити питання чи виконаний підпис, що міститься в графі «Поручитель» на зворотній стороні оригіналу договору про внесення змін та доповнень №1 від 14 жовтня 2011 року до Договору поруки №1504/0908/55-021-Р-1 від 09 вересня 2008 року, особисто ОСОБА_1 або викладений від його імені іншою особою, не виявилось можливим.

Зазначений висновок експерта є обґрунтованим, повним та ясним, підстави для сумніву в його об`єктивності відсутні.

Крім того, сторонами по справі не представлено доказів на спростування висновку експерта.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Проте, суд вважає, що вищезазначений висновок експерта є належним та допустимим доказом на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 підписував договір про внесення змін та доповнень №1 від 14 жовтня 2011 року до Договору поруки №1504/0908/55-021-Р-1 від 09 вересня 2008 року та був усвідомлений про його умови.

Ухвалюючи рішення в цій справі, судом враховується, що відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 , як поручителя, заборгованості за кредитним договором №1504/0809/55-021 від 09 вересня 2008 року, станом на 28.07.2015 року, в сумі 1122949 (один мільйон сто двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 21 (двадцять одна) копійка, з яких: 980 574 (дев`ятсот вісімдесят тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 05 (п`ять) копійок; 142 375 (сто сорок дві тисячі триста сімдесят п`ять) гривень 16 (шістнадцять) копійок, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (місцезнаходження: 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, офіс 308) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» () заборгованість за кредитним договором №1504/0809/55-021 від 09 вересня 2008 року, станом на 28.07.2015 року, в сумі 1122949 (один мільйон сто двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 21 (двадцять одна) копійка, з яких: 980 574 (дев`ятсот вісімдесят тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 05 (п`ять) копійок; 142 375 (сто сорок дві тисячі триста сімдесят п`ять) гривень 16 (шістнадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 6890 (шість тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 30.08.2021 року.

Головуючий Калініченко Л. В.