Номер провадження: 22-ц/813/4027/21
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року у складі судді Єршової Л.С.,

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , який згодом уточнила та просила суд усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за позивачем право на спадкування Ѕ частини спадкового майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , разом зі спадкоємцем першої черги; стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, а відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, тому згідно статті 1224 ЦК України його слід усунути від права на спадкування за законом спадщини померлої. Позивач зазначила, що має право на одержання права на спадкування як спадкоємець першої черги, оскільки вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, яка через тяжку хворобу була у безпорадному стані.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам наданим позивачем, також зазначила, що ОСОБА_2 не проживав з померлою 10 років , проживав з іншою сім`єю, допомогу не надав померлій, тому в порядку ч. 5 ст.1224 ЦК України має бути усунутий від права спадкування за законом.

Позивач в судове засідання 17.08.2021 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на хворобу та надав довідку про те, що 16.08.2021 перебувала на прийомі у сімейного лікаря.

Надаючи оцінку поважності причин неявки та можливості розгляду справи за відсутності позивача, суд виходить з того, що заява про відкладення є третьою, справа перебуває в провадженні суду апеляційної інстанції більше року, позивач жодного разу до суду не з`явилася, відтак відкладення справи з таких підстав буде порушенням розумного строку розгляду справи, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача та його представника, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Матеріали справи свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 .

У померлої ОСОБА_3 залишився чоловік ОСОБА_2 , який на час відкриття спадщини досяг пенсійного віку.

З матеріалів спадкової справи №66/2017 вбачається, що 06.03.2017 ОСОБА_2 звернувся до Шостої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

У померлої ОСОБА_3 (дівоче прізвище - ОСОБА_4 ) є сестра ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_4 ).

21.03.2017 до Шостої одеської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до листа №906/02-14 від 21.03.2017 державного нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори Ільницької Г.П. повідомлено ОСОБА_1 про наявність у померлої ОСОБА_3 , спадкоємця за законом згідно статті 1261 ЦК України, ОСОБА_1 друга у черзі на спадкування за законом згідно статті 1262 ЦК України.

Заповіт від імені ОСОБА_3 відсутній, спадкування здійснюється за законом.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідач умисно ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, та потребу спадкодавця в допомозі саме відповідача, на підставі чого дійшов висновку про відсутність підстав для усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . З урахуванням того, що вимога позивача про визнання за нею права власності є похідною від вимоги про усунення відповідача від спадкування після смерті спадкодавця, суд відмовив в задоволенні цієї вимоги.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам та заснований на законодавстві.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

За правилом до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При цьому статтею 1259 ЦК України визначено, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до ст. ст. 1261-1265 ЦК України.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. (Постанови Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі N 727/3905/16-ц, від 25.10.2018 в справі N 487/1781/17, від 30.05.2018 в справі 753/21722/13-ц).

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При вирішенні питання про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин. Підлягають доведенню факти, що спадкодавець перебував у безпорадному стані і потребував сторонньої допомоги (може підтверджуватись медичною документацією), відповідач мав можливість надавати допомогу, проте ухилявся від її надання (Постанова Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі N 233/6868/15-ц (N 61-5921св18).

Вирішуючи спір про відмову в позові про усунення від права на спадкування, відповідно до положень статті 1224 ЦК України, має значення сукупність обставин, а саме: усунення особи від надання спадкодавцеві допомоги за можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, надання допомоги саме відповідачем (постанова Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі N 233/6868/15-ц (провадження N 61-5921св18).

З матеріалів справи слідує, що померлій ОСОБА_3 у 2015 році було встановлено онкологічний діагноз.

Відповідно до виписки з Одеського обласного онкологічного диспансеру, ОСОБА_3 з 12.10.2015 по 22.10.2015 знаходилася на обстеженні та лікуванні в Одеському обласному онкологічному диспансері.

Разом з тим, судом встановлено та як вбачається з довідки філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» від 27.09.2017, ОСОБА_3 у 2016 році у бухгалтерію не надавалось листків непрацездатності.

Відповідно до довідки №ПКВЧДК-3-82/131 від 18.10.2017 ОСОБА_3 працювала у виробничому підрозділі пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» на посаді завідувача виробництва цеху харчування та була виключена зі списків особового складу у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 наказом №62/ос.

Згідно листа пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» від 08.12.2017 ОСОБА_3 перебувала у рейсах у 2016 році згідно графіку, у березні 2016 знаходилася у щорічній відпустці, у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 о 3:30 була знята з поїзда по ст. Суземка Російської Федерації.

Відсутність безпорадного стану ОСОБА_3 також підтвердили свідок ОСОБА_5 , показання якої узгоджуються між собою та підтверджуються іншими зібраними у справі доказами.

Свідок ОСОБА_6 в суді першої інстанції зазначила, що ОСОБА_3 тяжко хворіла, однак не підтвердила, що остання перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, позивачем належних та достовірних доказів у відповідності до вимог ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження наявності умов, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадкування за законом, надано не було.

Додані позивачем копії фіскальних чеків про придбання медичних препаратів не доводять того, що ОСОБА_3 потребувала сторонньої допомоги.

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин наведені вище норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність всій сукупності передбачених ст. 1259 ЦК України правових підстав для задоволення позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадкування.

З урахуванням того, що вимога позивача визнання за позивачем права власності є похідною від вимоги про усунення відповідача від спадкування після смерті спадкодавця, суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 01.09.2021.

Головуючий:

Судді: