Справа № 285/1423/21
провадження у справі № 2/0285/523/21
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……………………Літвин О. О.,

секретаря……………………………...Дуянова Г. Г.,

з участю:

позивача……......................................... ОСОБА_1 ,

захисника позивача...............................Семеньки В. М.,

відповідача............................................. ОСОБА_2 ,

захисника відповідача...........................Шепети Р. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

цивільну справу за правилами загального позовного провадження

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

ІІІ особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Управління у справах сім`ї , молоді, фізичної культури та спорту Новоград-Волинської міської ради

про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просиввизначити йому наступні способи участі у вихованні сина шляхом вільного спілкування та побачення з ним без присутності матері кожного вівторка з 16 год. до 20 год. наступного дня середи з можливістю ночівлі дитини у батька в АДРЕСА_1 ; кожної останньої суботи календарного місяця з 10 до 18 год. та проведення спільного відпочинку під час канікул тривалістю 15 днів у літній період часу з урахуванням особливостей такого відпочинку, стану здоров`я дитини, рекомендацій лікарів та за домовленістю між батьками.

Позов мотивовано тим, що з відповідачкою знаходився у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду у 2020 році було розірвано. В період шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_3 , який проживає з колишньою дружиною. З моменту розірвання шлюбу у них почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідувань, відповідачка почала створювати перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування з дитиною. У позасудовому порядку вирішити питання участі у вихованні дитини неможливо.

Позивач та його представник у судовому засіданні просили позовну заяву задовольнити повністю. Позивач також пояснив, що колишня дружина не відповідає на його дзвінки, не дозволяє, щоб син ночував у нього вдома, не водить його до садочку. Щодо спілкування зі спільною донькою не ставить питання, оскільки вона не його рідна, а всиновлена, і сама не хоче з ним спілкуватись, оскільки її налаштовують проти нього. В майбутньому планує налагодити контакт із донькою.

Відповідачка пояснила суду, що ніколи не перешкоджала та не має наміру перешкоджати зустрічам батька ОСОБА_1 з сином. Натомість він періодично порушував їхню домовленість, не повертав ОСОБА_3 додому, залишав його без її дозволу у себе на ночівлю. Вважає, що запропонований позивачем графік побачень з дитиною не відповідає її інтересам, значно вплине на сталий спосіб її життя. Окрім того, діти раніше не проживали у бабусі і дідуся по АДРЕСА_1 , де зараз мешкає її колишній чоловік.

Просила визначити наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 : кожного вівторка та середи з 8 год. до 20 год. за адресою позивача без ночівлі, з дотриманням режиму дня, харчування та відвідування дошкільного навчального закладу. Щодо побачень батька із сином в суботу заперечила, щодо канікулів - погодилась із запропонованим варіантом органу опіки та піклування.

Представник відповідачки зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, такими, що ґрунтуються на припущеннях, і нічим не підтверджені.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не прибула, направила висновок органу опіки щодо визначенні способу участі позивача у вихованні та спілкуванні сина. В підготовчому засіданні від 06.05.2021 підтвердила суду той факт, що сторони не можуть дійти згоди щодо участі у вихованні спільної дитини, оскільки саме позивачем були порушені усні домовленості щодо побачень із хлопчиком. Разом з тим, не було встановлено, що матір`ю чиняться батьку будь-які перешкоди у спілкуванні з сином, визначити дні та години побачень із яким через службу у справах дітей він відмовився.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитині для повного, гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння (Закон України "Про охорону дитинства").

Встановлено, що позивач та відповідачка мають малолітнього сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_3 з серпня 2019 року періодично відвідує дошкільний навчальний заклад №6 "Дзвіночок".

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 22.12.2020 шлюб між сторонами був розірваний, місцем проживання спільного сина визначено з матір`ю.

Позивач мешкає окремо від сина в АДРЕСА_1 .

З довідок завідуючої садочку від 05.11.2020 та 07.04.2021 слідує, що батько приймав участь у вихованні сина, з січня по вересень 2020 року хлопчик заклад не відвідував, починаючи з 2021 року дитиною постійно опікується мама ОСОБА_2 .

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду стало порушення його прав, як батька, на участь у вихованні малолітнього сина, оскільки мати чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. На підтвердження вказаних обставин ним було надано суду заяви до служби у справах дітей від 22.07.2020 та 07.10.2020, в яких він просив прийняти міри до колишньої дружини і провести з нею роз`яснювальну роботу з метою недопущення порушення його батьківських прав.

Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей (ст.141 СК України). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування не може носити формальний характер, воно повинно приносити користь дитині, буди джерелом його повноцінного розвитку та виховання, слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім`ї.

Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України»).

Частиною 3 ст.157 СК України встановлено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо ж такі перешкоди чиняться, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод (ст.159 СК України).

Суд наголошує, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

В судовому засіданні сторонами не заперечувалось наявність конфліктних відносин між ними, як колишнім подружжям, в тому числі і на ґрунті неможливості досягнути домовленостей щодо участі у вихованні та в спілкуванні батька з хлопчиком. Зазначене також підтверджується і наявністю в органах поліції матеріалів кримінальних проваджень за фактами нанесення легких тілесних ушкоджень відповідачці сестрою позивача, та самою відповідачкою батьку позивача, що мало місце 09.07.2020. Окрім того, з дослідженого судом аудіо диску вбачається нетактовне ставлення позивача до відповідачки, де він словесно ображав її словами нецензурної лайки. Хоч ОСОБА_1 і заперечив належність голосу на диску йому, однак не надав доказів на спростування даного факту.

Також сторонами суду надані пояснення щодо існування між ними після розлучення усних домовленостей щодо побачень батька із сином. Однак саме позивачем вони були порушені, що не заперечувалось ним самим в судовому засіданні, та підтверджується показами працівника служби у справах дітей та зверненнями матері до останньої 16.10.2020, 11.03.2021 з приводу того, що батько відмовляється повертати їй дитину.

Згідно висновку органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради №178 від 14.07.2021 визначено для ОСОБА_1 дні побачення із сином ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_5 , які проживають разом із матір`ю ОСОБА_2 , а саме: щомісяця з 16 год. кожного вівторка до 20 год. кожної середи; дві суботи кожного місяця за попередньою домовленістю між батьками та 10 днів спільного з дітьми щорічного відпочинку.

Суд погоджується з доводами відповідача про відсутність з її боку будь-яких перешкод позивачу у спілкуванні з сином, що було підтверджено працівниками служби у справах дітей у вересні 2020 року, поясненнями представника ІІІ особи під час підготовчого судового засідання від 06.05.2021 та узгоджується з матеріалами даної справи.

Звернення батька до служби в справах дітей, що мали місце ще до офіційного розлучення сторін, суд трактує як штучне створення ним перешкод зі сторони колишньої дружини у побаченнях з сином. Його скарга на те, що відповідач не водить сина до садочку, що позбавляє на його думку дитину нормального спілкування з однолітками, не заслуговує на увагу, оскільки сам факт не відвідування дитиною дошкільного закладу не свідчить про те, що вона є ізольованою від спілкування та не розвивається. На час оформлення дитини до дошкільного закладу йому виповнилось лише 2 роки і, зі слів матері, він хворів на ОРВІ. Позивач не з`ясував, чи буде відповідати гармонійному розвитку та інтересам дитини, якій було лише 2 роки та яка мала певні захворювання, відвідування дошкільного закладу та чи є це пріоритетним для інтересів дитини.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження чинення відповідачкою перешкод для спілкування і побачень батька із малолітнім сином, а тому вимога про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити такі перешкоди є безпідставною і не підлягає задоволенню.

Відповідачка зазначила, що не згодна віддавати дитину батькові до нього додому на ночівлю, оскільки вважає, що з урахуванням віку хлопчика, особливостей його розвитку та особливого догляду за ним, йому потрібна постійна, посилена увага та турбота матері, а також присутність рідної сестри, - і суд погоджується з цим. Для нормального психоемоційного стану та відчуття благополуччя у неповнолітньої дитини, якій всього чотири роки, необхідна не тільки звична обстановка з усталеним колом спілкування, але вона ще повинна і відчувати себе психофізіологічне вільно, захищено та комфортно. Для малолітнього віку дитини вкрай необхідний контакт з матір`ю незалежно від статі. В даному віці діти найбільш прив`язані саме до матері. Вона необхідна як опора, як образ, формуючи «Я» особистості, як джерело безпеки і задоволення насущних потреб, тут формується почуття любові, ніжності, жалю і співчуття. Тому для дитини дуже важливо, щоб у неї також було формовано почуття безпеки і підтримки. А для ОСОБА_3 , на думку суду, таким «притулком» служитиме його домівка поруч із мамою та рідною сестрою, для якої також вкрай необхідний контакт із братом. При цьому, суд розуміє, що даний спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, та виходить із першочергового значення і оцінки найкращих інтересів обох дітей сторін.

Оглянутий під час розгляду справи відеодиск, знятий позивачем за місцем свого проживання та наданий на підтвердження своїх позовних вимог, на якому малолітній ОСОБА_3 плаче і каже, що не хоче до мами, судом не береться до уваги. Уже сам по собі факт зазначених дій не тільки по відношенню до матері дитини, а й до самої дитини, вказує на те, що батько керувався не найкращими інтересами сина, для якого важливо у такому ранньому віці материнська любов та турбота, а своїми власними егоїстичними почуттями до матері дитини, з якою у нього не склалися нормальні відносини після розлучення.

Водночас, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином за місцем свого проживання кожної останньої суботи календарного місяця, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином у цей день, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, відповідачкою не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.

При вирішенні даної справи суд бере до уваги інтереси обох дітей сторін та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з визначенням графіку побачень, що сприятиме налагодженню контактів між батьком та дитиною, гармонійному розвитку дитини, реалізації права дитини зростати під опікою і відповідальністю обох батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до положень про рівність прав та обов`язків батьків дітей по їх вихованню та спілкуванню з ними, частково враховуючи висновок органу опікита піклування, виходячи з пріоритетності прав та інтересів хлопчика, суд визначає позивачу наступний спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_3 : у вигляді побачень за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 , без присутності матері, кожного вівторка та середи з 16 год. до 20 год. без ночівлі; кожної останньої суботи календарного місяця з 10 год. до 18 год.; та 10 днів спільного з обома дітьми їх бажанням щорічного літнього відпочинку за попередньою домовленістю між батьками.

Суд вважає, що такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який не буде порушувати його виховний та дошкільний графік. Даний спосіб надасть можливість батькам піклуватись про здоров`я обох дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього.

У разі зміни обставин, що стали підставою для ухвалення такого рішення, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, кожна зі сторін не позбавлена в майбутньому права звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу його участі у вихованні сина, що буде відповідати, насамперед, інтересам обох дітей сторін.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

встановити дні побачення із сином

кожного вівторка та середи з 16 год. до 20 год. без ночівлі;

кожної останньої суботи календарного місяця з 10 год. до 18 год.

за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 , без присутності матері,

та 10 днів спільного з обома дітьми за їх бажанням щорічного літнього відпочинку за попередньою домовленістю між батьками.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 17 вересня 2021 року.

Головуючий суддя О. О. Літвин