Справа № 349/575/20
Провадження № 22-ц/4808/1287/21
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

за участю секретаря Єлісевич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу кредитної спілки «Кредо» на ухвалу Рогатинського районного суду в складі судді Рибія М.Г., постановлену 02 червня 2021 року в м. Рогатині Івано-Франківської області, в справі за позовомОСОБА_1 до кредитної спілки «Кредо», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки, повернення виконаного за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до кредитної спілки «Кредо», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки, повернення виконаного за кредитним договором.

Рішенням Рогатинського районного суду від 22 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

26 квітня 2021 року представник кредитної спілки «Кредо» - адвокат Талалаєва О.Ю. засобами поштового зв`язку подала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просила стягнути з позивача 24 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 02 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

В апеляційній скарзі кредитна спілка посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати. Ухвалити додаткове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд прийшов помилкового висновку про відсутність доказів погодження розміру гонорару. При цьому не взяв до уваги, що законодавство не передбачає необхідність подання фіксованої суми гонорару до початку надання правової допомоги та внесення такої інформації у договорі. За представництво їх інтересів у суді першої інстанції було погоджено гонорар у розмірі 20 000,00 грн + ПДВ. Вказана сума була перерахована на рахунок адвокатського об`єднання «Павленко і партнери», що підтверджується банківською випискою. Орієнтований розмір витрат на правову допомогу в сумі 20 000,00 грн був вказаний і у відзиві на позовну заяву. Також до заяви про ухвалення додаткового рішення було долучено акт прийому - передачі наданих правових послуг, який містить всю інформацію про вид послуг та їх тривалість в часі.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

У судове засідання сторони не з`явились будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в їх відсутності не встановлено.

При цьому участь представника кредитної спілки - Талалаєвої О.Ю. в судовому засіданні за клопотанням останньої була забезпечена шляхом проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Личаківським районним судом м. Львова. Проте у визначені дату і час проведення відеоконферанції не було забезпечено. Станом на 13.55 год клопотань про відкладення розгляду справи від представника кредитної спілки не надходило.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Рогатинського районного суду від 22 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до кредитної спілки «Кредо», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки, повернення виконаного за кредитним договором.

26 квітня 2021 року представник кредитної спілки «Кредо» - адвокат Талалаєва О.Ю. подала заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання судових витрат. Просила стягнути з позивача на користь кредитної спілки судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що стороною відповідача не надано доказів щодо погодження розміру гонорару до початку надання правової допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини 1 статті 1 цього Закону передбачено, що договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно з приписами статті 30 Закону «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару;

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги суду представлено копію договору про надання правової допомоги від 15 жовтня 2020 року, копію акта приймання - передачі наданих правових послуг від 26 квітня 2021 року, копію виписки по рахунку (а.с. 240-243, 244, 245 т.1).

Відповідно до розділу 3 договору про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатським об`єднанням «ПАВЛЕНКО І ПАРТНЕРИ» та кредитною спілкою «Кредо», оплата за цим договором складається з: а) гонорару, що виплачується клієнтом в якості оплати правової допомоги, що надана адвокатським об`єднанням за цим договором; б) сум, що виплачується клієнтом адвокатському об`єднанню як покриття попередньо узгоджених з клієнтом та документально підтверджених витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги за цим договором.

За надання правової допомоги, передбаченої предметом цього договору, клієнт виплачує адвокатському об`єднанню гонорар, розмір якого визначається: відповідно до акту прийому-передачі наданої правової допомоги, що підписується обома сторонами; або на підставі рахунку, виставленого адвокатським об`єднанням, якщо йдеться про сплату авансового платежу.

В обох зазначених вище випадках для визначення розміру такого гонорару сторони використовують один з перелічених нижче способів обчислення: 1) погодинна оплата згідно з тарифікацією часу, що витрачений адвокатами адвокатського об`єднання для надання клієнту правової допомоги, передбаченої предметом цього договору, з розрахунку 1 500,00 грн за 1 годину роботи адвоката, не включаючи суму податку на додану вартість (ПДВ), що додається до такої ціни, з урахуванням ставки, яка встановлена чинним законодавством України, та /або 2) фіксований гонорар за надану адвокатським об`єднанням правову допомогу, передбачену предметом цього договору. В цьому випадку розмір такого гонорару визначається сторонами перед початком надання правової допомоги.

Враховуючи відсутність у договорі суми фіксованого розміру гонорару, не надання кредитною спілкою доказів про погодження розміру гонорару до початку надання правової допомоги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість визначення розміру витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків місцевого суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Кредо» залишити без задоволення, а ухвалу Рогатинського районного суду від 02 червня 2021 року - без змін.

Відновити дію ухвали Рогатинського районного суду від 02 червня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуюча Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 31 серпня 2021 року