Єдиний унікальний номер судової справи 472/22/16-ц
Номер провадження 22-ц/812/1612/21
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

30 серпня 2021 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участі представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ухвалу, яка постановлена Веселинівським районним судом Миколаївської області 23 червня 2021 року, під головуванням судді Кучерявенко С.С., в приміщені цього ж суду, за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

УСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства звернулась до суду із заявою, в якій просила видати дублікат виконавчого листа замість втраченого оригіналу виконавчого листа у справі №472/22/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року у задоволені заяви відмовлено.

Ухвала районного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 до заяви про видачу дубліката виконавчого листа не долучено жодного доказу втрати оригіналу виконавчого документа. При цьому, останньою не надано доказів того, що виконавчий лист у даній справі не перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби та що його було повернуто стягувачу виконавчою службою.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що до суду не надано належних доказів втрати оригіналу виконавчого листа, та видача його дублікату може призвести до подвійного виконання рішення суду у даній справі, районний суд не вбачав законних підстав для видачі у справі дублікату виконавчого листа.

Не погодившись із судовим рішенням, представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просила ухвалу районного суду скасувати, а справу повернути до районного суду на новий розгляд.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положення ст.12 ЦПК України передбачають, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з положеннями ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною першою ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічні положення містила ст.14 ЦПК України, яка діяла на час ухвалення судового рішення.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів справи убачається, що заочним рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12 квітня 2016 року у цивільній справі №472/22/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліменти на утримання дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 12 січня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Вищевказане судове рішення в апеляційній інстанції не переглядалось.

Супровідним листом 28 квітня 2016 року позивачу було направлено виконавчий лист, який отримано останньою 05 травня 2016 року (а.с.57,58).

Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Згідно з пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №2-461/09, від 01 червня 2020 року у справі №2-711/08, від 01 серпня 2019 року у справі №751/5192/13, від 15 листопад 2018 року у справі №474/783/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №460/5039/18 (провадження №61-18869св20) вказано, що «дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі №2-1053/10 (провадження №61-18169св18) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

Обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката виконавчого документа, представник стягувача в апеляційній скарзі зазначала, що його було втрачено під час поштової пересилки. Натепер, на виконанні у виконавчого органу цей лист не перебуває.

Вказані обставини не спростовані жодним доказом. Натомість, зі змісту листа Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 27 серпня 2021року встановлено, що на виконанні у вищевказаному відділі даний виконавчий документ перебував, але за заявою стягувача ОСОБА_1 виконавчий лист було повернуто стягувачу. При цьому, повторно виконавчий документ до відділу не надходив.

На переконання колегії суддів, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Враховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання заявником не пропущено, рішення суду не виконано, оригінал виконавчого листа втрачений, а його відсутність у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права, районний суд дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволені заяви про видачу дубліката виконавчого документа.

При цьому слід зазначити, що видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Разом з тим, щодо доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення стягувача про час та місце розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Чинний ЦПК України не містить положень про те, що заява про видачу дубліката виконавчого листа розглядається в суді першої інстанції з викликом сторін і заінтересованих осіб.

За таких обставин неприйнятними є доводи апеляційної скарги про те, що оскільки розгляд заяви про видачу дубліката виконавчого листа в суді першої інстанції відбувся без участі стягувача, який про час та місце розгляду справи повідомлявся не належним чином, то районний суд не мав процесуальних підстав для вирішення справи по суті та позбавив тим самим стягувача права надати відповідні докази по справі. Оскільки, при розгляді питання про видачу дубліката виконавчого листа в суді першої інстанції не передбачене обов`язкове повідомлення учасників справи про дату, час і місце засідання суду, підстав для висновку про порушення судом приписів п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі №472/22/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 31 серпня 2021 року