ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №483/1220/21
Провадження №2-з/483/60/2021
У Х В А Л А

16 вересня 2021 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря судового засідання Марчука Р.М.,

розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з ОСОБА_2 2 805 720 грн 00 коп. в рахунок заборгованості за договорами позики.

В обґрунтування позову зазначив, що 23 жовтня 2019 року, 15 липня 2019 року, 26 липня 2019 року, 29 серпня 23019 року, а також 01 жовтня 2019 року сторони уклали договори позики, за умовами яких відповідач отримав у позику 108 000 доларів США. Відповідач зобов`язання за вказаними договорами не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла вищевказана заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду.

16 вересня 2021 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , вартістю 2 135 390 грн; нежитлову будівлю загальною площею 1230,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 1 600 180 грн; земельну ділянку за кадастровим № :01:004:0467, площею 2, 4674 га, за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку за кадастровим № :03:000:0016, площею 8,081 га, що розташована за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с/рада Кривобалківська, вартістю 133 020 грн.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що зазначене майно належить відповідачу на праві приватної власності, а наявність спору щодо повернення боргу за договором позики вказує на вірогідність того, що відповідач може розпорядитися вказаним майном, що утруднить в подальшому виконання рішення суду. Крім того, ризик відчуження вказаного майна підтверджується розміщеним у мережі інтернет оголошенням про відчуження житлового будинку.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, проаналізувавши доводи заявника, суд дійшов такого.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За змістом пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричиненню значної шкоди позивачу.

Згідно зі ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зі змісту інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що були долучені до заяви про забезпечення позову, вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, загальною площа 1230,9 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка за кадастровим № :01:004:0467, розташована за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка за кадастровим № :03:000:0016, розташована за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с/рада Кривобалківська.

Разом із тим, житловий будинок АДРЕСА_1 є іпотечним майном, що забезпечує боргові зобов`язання ОСОБА_2 . Іпотекодежателем вказаного майна є ОСОБА_3 , а іпотекодавцем - ОСОБА_4 . Вказане свідчить про те, що відповідач не є власником житлового будинку, а тому заява про забезпечення позову в цій частині не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про забезпечення позову в частині накладення арешту на нежитлову будівлю та земельні ділянки, суд виходить з характеру спору, що виник між сторонами, та підстав заявлених позовних вимог, а саме майнових вимог на загальну суму 2 805 720 грн, яка є значною. Суд також враховує, що справу по суті не розглянуто, а тому існує необхідність тимчасового обмеження відповідача у праві на розпорядження майном, за рахунок якого можуть бути виконані боргові зобов`язання. Суд враховує баланс інтересів сторін, а також те, що запропонований позивачем захід забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам, а в разі задоволення позовних вимог, забезпечить фактичне виконання судового рішення.

З урахуванням викладеного, а також того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а застосування саме такого виду забезпечення позову виправдовує мету його застосування, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її часткового задоволення.

Водночас, суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів зустрічного забезпечення, виходячи з такого.

Відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Відсутність додержання хоча б одного критерію є порушенням державою статті 1 Першого протоколу.

Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для оцінки того, що становить «суспільний інтерес». Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Відтак, при розгляді питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходи забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 154 ЦПК України встановлено обов`язок суду у випадку забезпечення позову, застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року (справа № 61-11274св18).

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

У заяві про забезпечення позову вказано на відсутність підстав для застосування зустрічного забезпечення з огляду на те, що підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення немає, а також відсутні потенційні збитки ті інші ризики для відповідача у зв`язку із забезпечення позову.

Однак, суд не може погодитися з вказаними доводами в повному обсязі з таких підстав.

Із досліджених судом інформаційних довідок з реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що нежитлова будівля, загальною площа 1230,9 кв.м. має наступний опис: Адмін корпус загальна площа 74,10 кв.м. літ. «А», Господарське приміщення загальна площа 34,9 кв.м. літ. «Б», убиральня літ. «Г», будівлі каси загальна площа 21,1 кв.м. літ. «К», м`ясний та молочний павільйон загальна площа 365,8 кв.м. літ. «Л», навіс для продажу муки літ. «Н», торгові навіси літ. «06-41», огорожа літ. «N4-6», промтоварний торговий ряд загальна площа 157,6 кв.м. літ. «Р», промтоварний торговий ряд загальна площа 130,4 кв.м. літ. «П», промтоварний торговий ряд загальна площа 123,8 кв.м. літ. «С», промтоварний торговий ряд загальна площа 152,2 кв.м. літ. «Т», промтоварний торговий ряд загальна площа 1714,0 кв.м. літ. «Ф», водяна колонка літ. «В.я».

Земельна ділянка за кадастровим № :01:004:0467, розташована за адресою: АДРЕСА_2 має цільове призначення ринкова інфраструктура.

Отже, детальний опис зазначених об`єктів дає підстави вважати, що вони використовуються у підприємницькій діяльності, а відтак будь-які обмеження щодо вільного їх використання можуть спричинити негативні наслідки матеріального характеру.

Будь яких доказів на підтвердження майнового стану позивача (наявність рухомого, нерухомого майна, або відомостей про отримувані доходи), які б свідчили, що у випадку відмови в позові, позивач зможе відшкодувати збитки відповідачу, які можуть бути завдані забезпеченням позову, матеріали справи не містять.

Враховуючи, що об`єктами забезпечення позову є нерухоме майно, що використовується у комерційній діяльності, з метою забезпечення справедливого балансу, суд приходить до висновку про необхідність використання дикреції, закладеній у частині 1 статті 154 ЦПК України, та застосування у даному випадку зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання щодо розміру зустрічного забезпечення, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову, а тому визначає розмір зустрічного забезпечення в сумі 500 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153, 154, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

До набрання рішенням суду у зазначеній справі законної сили:

накласти арешт на нежитлову будівлю, загальною площею 1230,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 205), що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

на земельну ділянку за кадастровим № :01:004:0467, площею 2,4674 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 05), що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

на земельну ділянку за кадастровим № :03:000:0016, площею 8,081 га, що розташована за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с/рада Кривобалківська, (реєстраційний номер 42), що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

В іншій частині заяви відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2 ) в порядку зустрічного забезпечення протягом 10 днів з дня постановлення даної ухвали внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн та надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Роз`яснити, що у разі ненадання ОСОБА_1 , у встановлений судом строк доказів виконання зустрічного зобов`язання ухвали про забезпечення позову та зустрічне забезпечення будуть скасовані.

Ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову та зустрічного забезпечення направити негайно для виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу, а у разі подання апеляційної скарги відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження цієї ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: