ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» cерпня 2021 року

м. Харків

справа № 635/3296/21

провадження № 22ц/818/4193/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А. В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря Колосовської А. Р.,

учасники справи:

заявниця ОСОБА_1 ,

особа, яка може отримати статус учасника справи ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Харківського районного суду Харківської області від 30 квітня 2021 року в складі судді Березовської І.В.

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , особа, яка може отримати статус учасника справи, ОСОБА_2 , звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заява мотивована тим, що 26 грудня 2015 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

За час шлюбу ними придбано майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, автомобіль марки «РОRSСНЕ» моделі «CAYENNE», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, об`єм двигуна 2995 м, орієнтовною вартістю 2 854 190,67 грн, та комп`ютерну техніку, а саме: відеокарти «ASUS RADEON RX 5700 DUAL EVO OC 8192 MB (DUAL-RX5700-O8G-EVO)» у кількості 200 штук вартістю 2 222 800,00 грн; монітор «Samsung» 21,5 S22F350F із серійним номером LS22F350FНІХІСІ, чорного кольору вартістю 2999,00 грн; оперативний записуючий пристрій «GoodRAM DDR4», 16GB, 2400 Mhz (GR2400D464L17/16G) у кількості 5 штук вартістю 7700,00 грн; оперативний записуючий пристрій «Team DDR4», 16 GB, 3200 Mhz Elite (TED416G3200С2201) у кількості 20 штук вартістю 30 800,00 грн; процесор «Intel Pentium G4500», 3,5GHz 3MB, S1151 Box (BH80662G4500) у кількості 25 штук вартістю 31 975,00 грн; зовнішній накопичувач (SSD-диск) «Patriot» P21 О256GB, 2,5 (P210S256G25) у кількості 25 штук загальною вартістю 19 500,00 грн.

Зазначила, що останнім часом її відносини з чоловіком погіршились, у зв`язку з чим вона буде звертатись до суду з позовом про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Вказала, що існують реальні підстави вважати, що вказане майно може бути реалізоване її чоловіком до прийняття судом рішення у справі про поділ майна, що матиме наслідком ускладнення або унеможливлення виконання рішення у справі. Спільне сумісне майно та документи щодо нього на даний час перебувають у користуванні та повному віданні ОСОБА_2 , який не позбавлений можливості здійснити відчуження майна на користь третіх осіб, що у свою чергу потягне необхідність для неї подавати до суду нові позови або залучати інших співвідповідачів. Відчуження рухомого майна ускладнить виявлення фактичного володільця на момент розгляду справи.

Зазначила, що нею виявлено, що на веб-сайті «АвтоРіа» в мережі Інтернет належний подружжю автомобіль марки «РОRSСНЕ» моделі «CAYENNE», державний номерний знак НОМЕР_1 , виставлений на продаж 25 квітня 2021 року у м. Києві невідомою для неї особою.

Отже, наявні підстави для забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та заборони його відчуження. Вказала, що накладення арешту фактично не спричинить жодних негативних наслідків для сторін, а лише тимчасово обмежить ОСОБА_2 в праві розпорядження майном до вирішення спору по суті, не обмежуючи його в праві користування майном.

Просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно та заборони ОСОБА_2 його відчуження третім особам, а саме:

автомобіль марки «РОRSСНЕ» моделі «CAYENNE», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, об`єм двигуна 2995 м, зареєстрований за ОСОБА_1 ;

комп`ютерну техніку, а саме: відеокарти «ASUS RADEON RX 5700 DUAL EVO OC 8192 MB (DUAL-RX5700-O8G-EVO)» у кількості 200 штук з серійними номерами: L5YVYZ01X505LTF, L5YVYZ01X506RCW, L5YVYZ01X5075X5, L5YVYZ02M711RFV, L5YVYZ02M710AKM, L5YVYZ02M709423, L5YVYZ01X539YXY, L5YVYZ01X5388FC, L5YVY01X535FLX, L5YVY01X537F4N, LSYVYZ01Х5368Y7, LSYVYZ02М722ВWL, LSYVYZ02М559Х4М, L5YVYZ02М3018SХ, L5YVYZ02М298АGС, L5YVYZ02М2975КG, L5YVYZ02М30077F, L5YVYZ02М299ЕС9, L5YVYZ02М609Х4V, L5YVYZ02М640YЕ2, L5YVYZ02М6388ХL, L5YVYZ02М637СUК, L5YVYZ02М607ZN4, L5YVYZ02М639КТМ, L5YVYZ02М70274D, L5YVYZ02М7042НЕ, L5YVYZ02М703JАZ, L5YVYZ02М705ЕFY, L5YVYZ02М581GWV, L5YVYZ02М706VMF, L5YVYZ02М590JX4, L5YVYZ02М589YFY, L5YVYZ02М587NL7, L5YVYZ02М6978CZ, L5YVYZ02М6988Н6, L5YVYZ02М588С7Х, L5YVYZ02М646ZSВ, L5YVYZ02М626Н92, L5YVYZ02М625РЕ7, L5YVYZ02М6967ЕL, L5YVYZ02М6926WN, L5YVYZ02М6957НF, L5YVYZ02М6947J8, L5YVYZ02М733LVN, L7YVYZ0077992К, L6YVYZ04І54545RH5, L6YVYZ04S5472YH, L7YVYZ00V782EBW,

L6YVYZ04S54379K, L7YVYZ00V7784S8, L6YVYZ04S5425TE, L5YVYZ01X5226WN, L5YVYZ01X523M7H, L5YVYZ01X521X2V, L5YVYZ01X520YJ4, L5YVYZ02М636FJK, L5YVYZ02М632ZLX, L5YVYZ02М633PYX, L5YVYZ02М634MKJ, L5YVYZ02М656R72, L5YVYZ02М346KR9, L5YVYZ02М3452SK, L5YVYZ02М654C66, L5YVYZ02М3439ME, L5YVYZ02М342KFP, L5YVYZ02М6535AM, L5YVYZ02М645RH5, L5YVYZ02М6425TE, L5YVYZ02М64379K, L5YVYZ02М60892F, L5YVYZ02М610HUJ, L5YVYZ02М644PDV, L5YVYZ02М676AVC, L5YVYZ02М700CUD, L5YVYZ02М673RCP, L5YVYZ02М6756EG, L5YVYZ02М701W5Z, L5YVYZ02М6729U3, L5YVYZ02М199G58, L5YVYZ02М197J6K, L5YVYZ02М200XF9, L5YVYZ02М686953, L5YVYZ02М198X9E, L5YVYZ02М201GY9, L5YVYZ02М164AUD, L5YVYZ02М165RD8, L5YVYZ02М166E44, L5YVYZ02М163M7H, L5YVYZ02М1626WM, L5YVYZ02М674GYL, L5YVYZ02М6113Y8, L5YVYZ02М748PTH, L5YVYZ02М7492LK, L5YVYZ02М751D7V, L5YVYZ02М759YV6, L5YVYZ02М6413P8, L5YVYZ02М6484CN, L5YVYZ02М650BEF, L5YVYZ02М6496G2, L5YVYZ02М651JAV, L5YVYZ02М6697MH, L5YVYZ02М591DFS, L5YVYZ02М6916VG, L5YVYZ02М689NS5 L5YVYZ02М6905TA, L5YVYZ02М688SN4, L5YVYZ02М6874A3, L5YVYZ02М734MM9, L5YVYZ02М736NT6, L5YVYZ02М732L7B, L5YVYZ02М684JVY, L5YVYZ02М735MAL, L5YVYZ02М685EZ2, L5YVYZ02М737NPX, L5YVYZ02М739W9F, L5YVYZ02М741NSV, L5YVYZ02М740H5N, L5YVYZ02М742YD2, L5YVYZ02М738WD3, L5YVYZ02М670Y6C, L5YVYZ02М580RGF, L5YVYZ02М671JX8, L5YVYZ02М577A5A, L5YVYZ02М578N2Z, L5YVYZ02М5797MH, L5YVYZ02М284MM9, L5YVYZ02М282L7B, L5YVYZ02М285MAL, L5YNYZ02М283LVN, L5YVYZ02М286NT6, L5YVYZ02М3942SE, L5YVYZ02М616XMB, L5YVYZ02М6153SL, L5YVYZ02М614XP4, L5YVYZ02М6133UF, L5YVYZ02М612HRP, L5YVYZ02М6999FD, L5YVYZ02М726J6Z, L5YVYZ02М7079K2, L5YVYZ02М724YFA, L5YVYZ02М708LRG, L5YVYZ02М7236NG, L5YVYZ02М725WE5, L5YVYZ01X471JAV, L5YVYZ01X4735AM, L5YVYZ01X472V6A, L5YVYZ01X470BEF, L5YVYZ01X474C66, L5YVYZ02М605WB8, L5YVYZ02М606JDK, L5YVYZ03W8819KP, L5YVYZ03W782Z9V, L5YVYZ02М602VJ2, L5YVYZ02М6036LD, L5YVYZ02М604FZW, L5YVYZ02М746CTC, L5YVYZ01X508BYE, L5YVYZ01X509XFM, L5YVYZ02М744SL7, L5YVYZ02М745659, L5YVYZ02М743754, L5YVYZOSW8808J7, L5YVYZ05W8774A3, L5YVYZOSW783WLL, L5YVYZ05W602YVH, L5YVYZ05W878SN4, L5YVYZ05W879NS5, L5YVYZ02M561M48, L5YVYZ02M558FWK, L5YVYZ02M683WLZ, L5YVYZ02M682Z8V, L5YVYZ02M557D4H, L5YVYZ02M560E4C, L5YVYZ04S6293RB, L5YVYZ04S6288SG, L5YVYZ04S639KNE, L5YVYZ04S632L7B, L5YVYZ04S631KBV, L5YVYZ04S544PDV, L5YVYZ04S546ZSB, L5YVYZ00V7803MV, L5YVYZ02M6936L2, L5YVYZ01X524AUD, L5YVYZ02M635JZJ, L5YVYZ02M7174HP, L5YVYZ02M718MC3, L5YVYZ02M719BF7, L5YVYZ02M720M25, L5YVYZ02M721HYV, L5YVYZ02M623EZH, L5YVYZ02M564GCW, L5YVYZ02M622N4L, L5YVYZ02M5663KH, L5YVYZ02M6245VC, L5YVYZ02M565WKL, L5YVYZ02M5639CY, L5YVYZ02M562YC4;

монітор «Samsung» 21,5 S22F350F із серійним номером LS22F350FНІХІСІ, чорного кольору;

оперативний записуючий пристрій «GoodRAM» DDR4, 16GB, 2400 Mhz (GR2400D464L17/16G) у кількості 5 штук;

оперативний записуючий пристрій «Team» DDR4, 16 GB, 3200 Mhz Elite (TED416G3200С2201) у кількості 20 штук;

процесор «Intel Pentium» G4500, 3,5GHz 3MB, S1151 Box (BH80662G4500) у кількості 25 штук;

зовнішній накопичувач (SSD-диск) «Patriot» P21 О256GB, 2,5 (P210S256G25) у кількості 25 штук.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 30 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою судді Лисак К.О. подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, дійшов помилкового висновку про неможливість накладення арешту на майно, що належить їй, та безпідставно послався на практику Верховного Суду у справах щодо іпотечного майна, а не поділу майна подружжя. З урахуванням того, що спірний автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_2 , не виключається ризик того, що він може вчинити дії щодо його відчуження без її волі та відома. Відсутність серійних номерів комп`ютерної техніки у видатковій накладній не є підставою для невжиття заходів забезпечення позову. Судом не обґрунтовано відмову у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на іншу зазначену у заяві техніку. Вказана нею у заяві комп`ютерна техніка не використовується ОСОБА_2 у господарській діяльності та не відчужена на даний час, що ОСОБА_2 не спростовано. ОСОБА_2 не є фізичною особою-підприємцем та не входить до господарських товариств.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 01 липня 2021 року та 14 липня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшло повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно за місцем реєстрації відсутні, про що Укрпоштою 25 червня 2021 року та 09 липня 2021 року відповідно складено довідку про причини повернення/досилання. Оскільки судові повістки надіслано на останні відомі адреси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вони вважаються доставленими.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що право власності на автомобіль, на який заявниця просила накласти арешт, зареєстровано за нею самою; належних доказів придбання ОСОБА_2 саме комп`ютерної техніки, вказаної у заяві, та її перебування у власності подружжя на час розгляду справи не надано, тому відсутні підстави для забезпечення позову до подання позову шляхом накладення арешту на це майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або грошові кошти), що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі, грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19 квітня 2019 року у справі № 554/1893/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Частиною четвертою статті 152 ЦПК України покладено на особу, яка подає заяву про забезпечення позову до подання позову, обов`язок подати позовну заяву протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно із пунктом 1 частини тринадцятої статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

Указане зумовлене тим, що у разі подання заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі у суду немає жодних відомостей про характер правовідносин, які можуть стати в майбутньому предметом судового розгляду, та й справа як така відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 26 грудня 2015 року (а. с. 9).

29 грудня 2018 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на автомобіль «РОRSСНЕ CAYENNE», 2018 року випуску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів (а. с. 8).

З копії видаткової накладної № 707818 від 26 серпня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 придбав відеокарти «ASUS RADEON RX 5700 DUAL EVO OC 8192 MB (DUAL-RX5700-O8G-EVO)» у кількості 200 штук вартістю 2 222 800,00 грн; монітор «Samsung» 21,5 S22F350F (LS22F350FНІХІСІ) вартістю 2299,00 грн; оперативний записуючий пристрій «GoodRAM» DDR4, 16GB, 2400 Mhz (GR2400D464L17/16G) у кількості 5 штук вартістю 7700,00 грн; оперативний записуючий пристрій «Team» DDR4, 16 GB, 3200 Mhz Elite (TED416G3200С2201) у кількості 20 штук вартістю 30 800,00 грн; процесор «Intel Pentium» G4500, 3,5GHz 3MB, S1151 Box (BH80662G4500) у кількості 25 штук вартістю 31 975,00 грн; SSD-диск «Patriot» P21 О256GB, 2,5 (P210S256G25) у кількості 25 штук вартістю 19 500,00 грн (а. с. 20).

25 квітня 2021 року на сайті «AutoRia» викладено оголошення про продаж ОСОБА_3 автомобіля «РОRSСНЕ CAYENNE», 2018 року випуску, номер НОМЕР_1 , за 115 000,00 доларів США (а. с. 13).

ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

З метою забезпечення майбутнього позову до подачі позовної заяви та недопущення відчуження спірного майна ОСОБА_1 просила накласти арешт на автомобіль та комп`ютерну техніку, що набуті у шлюбі та перебувають у володінні ОСОБА_2 .

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Тобто, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі.

Вказані висновки узгоджуються із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 308/8454/16 (провадження № 61-36214св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 757/15097/18-ц (провадження № 61-47879св18), від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20) щодо неможливості накладення арешту на майно за заявою особи, якій це майно належить на праві власності.

Оскільки право власності на автомобіль, який може стати предметом спору, зареєстровано за самою заявницею ОСОБА_1 , а не за її чоловіком ОСОБА_2 , підстав для накладення на це майно арешту за її заявою не вбачається.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що автомобіль є їхнім спільним з ОСОБА_2 майном, висновків суду не спростовують, оскільки автомобіль є неподільною річчю, та накласти арешт лише на його частину неможливо.

Посилання ОСОБА_1 на необхідність недопущення відчуження ОСОБА_2 автомобіля не можуть бути взяті до уваги з урахуванням того, що право власності на автомобіль зареєстровано за нею, що перешкоджає ОСОБА_2 самостійно продати автомобіль без її волі та відома.

Розміщення оголошення у мережі Інтернет щодо продажу автомобіля не є належним доказом наміру ОСОБА_2 вчинити дії з відчуження майна, оскільки доказів того, що це оголошення розміщено саме ним, немає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що суд першої інстанції безпідставно послався на практику Верховного Суду у справах щодо іпотечного майна, а не поділу майна подружжя, судова колегія відхиляє, оскільки у всіх зазначених справах, незалежно від предмету спору, суд касаційної інстанції дійшов єдиного висновку про те, що накладення арешту на майно особи, яка є позивачем у справі, є неправильною практикою.

Крім того, у наданій ОСОБА_1 копії витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно транспортних засобів не вказано номерний знак автомобіля, лише його марку, модель, рік випуску, дату державної реєстрації, об`єм та потужність двигуна, що не дає можливості ідентифікувати автомобіль належним чином.

Щодо вимог ОСОБА_1 про накладення арешту на комп`ютерну техніку, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для їх задоволення, оскільки з наданих нею доказів не вбачається, що ОСОБА_2 придбав саме перелічені нею у заяві відеокарти, а також, що ця техніка на час розгляду заяви перебуває у власності та володінні ОСОБА_2 , а не інших осіб.

Отже, ухвалу судді суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, та підстав для її зміни або скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 звернулась ще у квітні 2021 року, однак позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту «Судова влада України», дотепер не пред`явила. На час розгляду справи також таких доказів не надала.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстави для розподілу судового збору апеляційним судом відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1. ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Харківського районного суду Харківської області від 30 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А. В. Котелевець

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 01 вересня 2021 року.