Справа № 459/2948/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/3742/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

при секретарі Ждан К.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , з участю третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Червоноградський МВ ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів), Державний реєстратор відділу економіки Червоноградської міської ради, КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», про звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника,-

В С Т А Н О В И В :

02.09.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить звернути стягнення на майно відповідача за зобов`язаннями власника. На обґрунтування позову послалась на те, що 06.09.1997 року укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27.01.2004 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10.09.2004 року відповідача зобов`язано до сплати аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі вказаного рішення, видано виконавчий лист № 2-4267, який перебуває на примусовому виконанні у ВДВС Червоноградського МУЮ. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 . Згідно розрахунку заборгованості ВДВС Червоноградського МУЮ станом на 20.07.2015 року по примусовому виконанню виконавчого листа, заборгованість ОСОБА_3 склала 42 054,77 грн. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.01.2014 року стягнуто з ОСОБА_3 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , за період з 01.10.2010 року по 07.06.2013 року у сумі 87 010, 90 грн. та 840,00 грн. понесених витрат з розглядом справи. На підставі даного рішення, 05.03.2014 року Червоноградським міським судом видано виконавчі листи, які перебувають на виконанні у ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.05.2014 року стягнуто з відповідача в користь позивачки 7509,42 грн. неустойки(пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина, 1000 грн. витрат на правову допомогу та 420 грн. витрат на публікацію в пресі. 13.08.2014 року видано виконавчі листи про стягнення вищевказаних коштів. Жодного з вищеперелічених судових рішень відповідачем виконано не було навіть частково. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачкою станом на 20.07.2015 року становила 138 835,09 грн. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 10.05.2012 року відповідача оголошено в розшук, а ухвалою цього ж суду від 23.05.2012 року відповідача було тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон. На момент звернення позивачки з позовом в СВ Червоноградським МВ ГУ МВСУ у Львівській області перебувало на досудовому розслідуванні кримінальне провадження за ч.1 ст.164 КК України по факту ухилення ОСОБА_3 від сплати аліментів. Позивачці, її неповнолітньому сину ОСОБА_6 , відповідачу, його матері ОСОБА_5 , її померлому батьку ОСОБА_7 , на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . Позивачці та її сину належить 1/5 частки у праві власності на вказану квартиру. У спірній квартирі на момент звернення позивачки із даним позовом проживала сім`я ОСОБА_8 . Відповідач перебуває у Російській Федерації, його фактичне місце проживання не відоме. Орієнтовна вартість 3-х кімнатної квартири в м. Червонограді становить 300 000 грн., а 1/5 частина квартири відповідно становить 60 000 грн. Тому позивачка просила звернути стягнення на майно відповідача, а саме : 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , шляхом переведення на неї прав співвласника відповідача стосовно належної йому на праві власності 1/5 частки спірної квартири, з визнанням її власником цієї частки квартири та припиненням права власності на неї ОСОБА_3 . Позов просить задовольнити.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), з участю третіх осіб: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ), Червоноградський МВ ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) ( Львівська область, м. Червоноград, вул.Мазепи, 16), Державний реєстратор відділу економіки Червоноградської міської ради (Львівська область, м.Червоноград, пр. Шевченка 19), КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (, Львівська область, м.Червоноград, вул.Бічна Промислова, 29) про звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника відмовлено.

Рішення суду через свого представника ОСОБА_1 оскаржила ОСОБА_2 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що судом безпідставно не взято до уваги зведений акт Червоноградського МБТІ від 12.10.2020, який містить інформацію щодо інвентарної вартості квартири 138835,09 грн. Стверджує, що спору щодо 1/5 частки квартири відповідача - в даній справі немає. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 19 серпня 2021 року, є дата складення повного судового рішення 30 серпня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

06.09.1997 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27.01.2004 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10.09.2004 року відповідача зобов`язано до сплати аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вказаного рішення, видано виконавчий лист № 2-4267, який перебуває на примусовому виконанні у ВДВС Червоноградського МУЮ.

Згідно розрахунку заборгованості ВДВС Червоноградського МУЮ станом на 20.07.2015 року по примусовому виконанню виконавчого листа, заборгованість ОСОБА_3 склала 42 054,77 грн.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.01.2014 року було стягнуто з ОСОБА_3 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , за період з 01.10.2010 року по 07.06.2013 року у сумі 87 010,90 грн. та 840,00 грн. понесених витрат з розглядом справи.

На підставі даного рішення, 05.03.2014 року Червоноградським міським судом видано виконавчі листи, які перебувають на виконанні у ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.05.2014 року стягнуто з відповідача в користь позивачки 7509,42 грн. неустойки(пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина, 1000 грн. витрат на правову допомогу та 420 грн. витрат на публікацію в пресі.

13.08.2014 року Червоноградським міським судом видано виконавчі листи про стягнення вищевказаних коштів.

Дані виконавчі листи перебувають на виконанні у Червоноградському МВ ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів), однак відповідач вчиняє дії щодо ухилення від виконання рішень суду, внаслідок чого, заборгованість відповідача перед позивачкою станом на 20.07.2015 року становила 138 835,09 грн.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 10.05.2012 року відповідача ОСОБА_3 оголошено в розшук.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 23.05.2012 року відповідача ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження №0000345 на момент звернення позивачки з позовом, в СВ Червоноградським МВ ГУ МВСУ у Львівській області перебуває на досудовому розслідуванні кримінальне провадження за ч.1 ст. 164 КК України по факту ухилення ОСОБА_3 від сплати аліментів.

Із відповіді Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області від 10.04.2018 року №6/6262 вбачається, що загальна сума заборгованості ОСОБА_3 за виконавчими листами становить 71262,49 грн. (не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виданого Реєстраційною службою Червоноградського міського управління юстиції Львівської області 14.05.2013 року №3387541, № 3388076 позивачці ОСОБА_2 та її сину ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 .

Із відповіді на адвокатський запит ОСОБА_9 № 4350 від 28.09.2015 року КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за громадянами: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (батько ОСОБА_5 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в рівних частках кожному (по 1/5 частині) на підставі свідоцтва про право власності, виданого бюро приватизації Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» 19.05.2004 року. Дана реєстрація анульована 14.08.2008 року відповідно до рішення бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» №52 від 13.08.2008 року. Станом на 31.12.2012 року право власності на вищевказану квартиру не оформлялося. КП ЛОР «ЧМБТІ» надано інформацію щодо реєстрації права власності на нерухоме майно станом на 31.12.2012 року виключно із матеріалів інвентаризаційних справ, оскільки електронних носіїв інформації у підприємстві не має.

Як вбачається із рішення №52 від 13.08.2008 року Бюро приватизації КП «ЧЖКС» прийнято анулювати п.8 рішення №30 бюро приватизації КП «ЧЖКС» від 19.05.2004 року, а видане свідоцтво про право власності на спірну квартиру вважати недійсним.

Із заяви про прийняття спадщини від 26.02.2007 року, вбачається, що після смерті ОСОБА_10 спадщину, а саме: 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , прийняла його дочка ОСОБА_5 .

Як вбачається із акту №871 від 31.07.2015 року ЖКК №4 КП «Червонограджитлокомунсервіс» у спірній квартирі на момент звернення позивачки із даним позовом проживала сім`я ОСОБА_8 .

Позивачкою 07.08.2015 року в письмовому вигляді скеровано відповідачу вимогу про виплату заборгованості в розмірі 138 835,09 грн.

Із відповіді Червоноградського міського управління юстиції ВДВС ГУЮ у Львівській області від 28.09.2015 року вбачається, що за відповідачем ОСОБА_3 не зареєстровано 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 .

Третьою особою ОСОБА_5 оспорюється в судовому порядку факт права часткової власності позивачки ОСОБА_2 в спірній квартирі, оскільки, як стверджує представник третьої особи ОСОБА_5 адвокат Левицький І.С. у своїх поясненнях, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виданий ОСОБА_2 на підставі дублікату свідоцтва про право власності.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17 липня 2008 року частково задоволено позов ОСОБА_5 та визнано вселення, прописку набуття спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 незаконною, зобов`язано орган реєстрації зняти з реєстрації ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , а приватизацію квартири АДРЕСА_1 визнано недійсною.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26.02.2009 року рішення від 17.07.2008 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07.12.2009 року задоволено позов ОСОБА_5 , та визнано вселення, прописку набуття спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 незаконною, зобов`язано орган реєстрації зняти з реєстрації ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , а приватизацію квартири АДРЕСА_1 визнано недійсною.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.07.2010 року рішення від 07.12.2009 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.05.2012 року задоволено позов ОСОБА_5 , та визнано незаконною реєстрацію ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , скасовано її реєстрацію за вказаною адресою. Визнано незаконним рішення бюро приватизації КП «ЧЖКС» від 19.05.2004 року про приватизацію ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 . Визнано недійсним видане на підставі вищевказаного рішення свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а приватизацію квартири АДРЕСА_1 визнано недійсною.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14.02.2013 року рішення від 25.05.2012 року скасовано, і прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 .

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.07.2013 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 14.02.2013 року залишено без змін.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 до ., ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання незаконною приватизації квартири та втрату права на користування жилим приміщенням.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17.03.2016 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2015 року, яким було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 до ., ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання незаконною приватизації квартири та втрату права на користування жилим приміщенням залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.07.2016 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.03.2016 року та рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01.03.2017 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_11 , рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2015 року, яким було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 до ., ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання незаконною приватизації квартири та втрату права на користування жилим приміщенням залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.11.2017 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 01.03.2017 року та рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2015 року залишено без змін.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03.08.2015 року було задоволено позов ОСОБА_5 до КП «Червонограджитлокомунсервіс» про визнання незаконним, недійсним та нечинним дубліката свідоцтва про право власності на спірну квартиру.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 21.01.2016 року скасовано рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03.08.2015 року та ухвалено нове рішення, яким було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 до КП «Червонограджитлокомунсервіс» про визнання незаконним, недійсним та нечинним дубліката свідоцтва про право власності на спірну квартиру.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2017 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 21.01.2016 року залишено без змін.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження №0000528 до ЄРДР було внесено інформацію щодо неправомірних дій ОСОБА_12 по відношенню до ОСОБА_5 , які полягають в умисному пошкодженні житла за адресою: АДРЕСА_3 .

Із висновку експерта №2339 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по матеріалах кримінального провадження №0000528, складеного 30.01.2018 року Львівським науково-дослідним Інститутом судових експертиз, вбачається, що розмір матеріального збитку по ремонту квартири АДРЕСА_1 на день проведення експертизи може становити 283 854,00 грн.

Постановляючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд виходив з тих обставин, що вимоги позивачки про звернення стягнення на майно відповідача, а саме: 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , шляхом переведення на неї прав співвласника відповідача стосовно належної йому на праві власності 1/5 частки спірної квартири, з визнанням її власником цієї частки квартири та припиненням права власності на неї ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки не доведено належними і допустимими доказами вартість майна відповідача, за рахунок якого можна було б погасити заборгованість з приводу аліментів у розмірі 138835,09 грн.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

У відповідності до ст. 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Згідно ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Згідно ч.7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Позивачка просила звернути стягнення на майно відповідача, а саме: 1/5 частки квартири, а також просила для визначення вартості даної частки провести будівельно-технічну оціночну експертизу.

Колегія суддів в черговий раз звертає увагу, довідку з МБТІ із зазначенням основної балансової вартості квартири не є належним і допустимим доказом в підтвердження вартості квартири, оскільки така не містить інформації щодо реальної вартості квартири.

По даній справі неодноразово призначалася судова будівельно-технічна експертиза для визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 . Однак в ході розгляду справи остання ухилялась від оплати її вартості, з 07.03.2019 не вживала заходів для її проведення.

Вказаний позивачем у позові розрахунок не є безспірним доказом вартості 1/5 частки квартири, оскільки позивачем не доведено вартість цієї частки шляхом проведення експертизи.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують вартість частки квартири. Тому доводи позивача щодо можливості погашення заборгованості з приводу аліментів у розмірі 138 835,09 грн. шляхом звернення стягнення на майно відповідача не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вимоги позивачки про звернення стягнення на майно відповідача, а саме: 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , шляхом переведення на неї прав співвласника відповідача стосовно належної йому на праві власності 1/5 частки спірної квартири, з визнанням її власником цієї частки квартири та припиненням права власності на неї ОСОБА_3 є необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_13 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сколівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник