Житомирський апеляційний суд
Справа №274/258/21 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 63 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М, Талько О.Б.

за участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/258/21за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання поновити на квартирному обліку

за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Вдовиченко Т.М. у м.Бердичів

в с т а н о в и в:
У січні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати протиправними дії об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 щодо зняття його з квартирного обліку, скасувати рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 27 травня 2019 року № 27, в частині зняття позивача з квартирного обліку та поновити його на квартирному обліку з дня зарахування у загальну чергу з 04 червня 2008 року, в першочергову чергу з 14 травня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира військової частини по роботі з особовим складом. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 151 від 09 серпня 2017 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу з 09 серпня 2017 року. Зазначав, що під час проходження військової служби був зарахований на квартирний облік у в/ч НОМЕР_1 у загальну чергу з 04 червня 2008 року, у першочергову чергу з 14 травня 2018 року. Проте, протокольним рішенням об`єднаної житлової комісії в/ч НОМЕР_1 № 27 від 27 травня 2019 року його було знято з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням. На думку позивача зазначені дії є незаконними, оскільки вони суперечать Конституції України та житловому законодавству, на момент звільнення він мав вислугу більше 23 календарних років, також приймав участь у бойових діях в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 березня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправними дії об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 . Скасовано п.3 (3.3) протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27 травня 2019 року № 27 в частині зняття з квартирного обліку підполковника ОСОБА_1 та поновлено останнього на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з дня зарахування у загальну чергу з 04.06.2008 року, в першочергову чергу з 14.05.2018 року. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, скаржник просить скасувати рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 березня 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 серпня 2017 року №151 було звільнено у запас у зв`язку із закінченням контракту. На момент звільнення позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 як військовослужбовець. Статтею 40 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які перебувають на квартирному обліку за місцем роботи, знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією.

Крім того апелянтом зазначено, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачено залишення на квартирному обліку у військових частинах військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2017 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . Вислуга років становить 23 роки 05 місяців та має статус учасника бойових дій (а.с.16-18).
Згідно наказу ТВО командира в/ч НОМЕР_1 від 08 січня 2019 року № 8 підполковника ОСОБА_1 , заступника командира батальйону охорони з морально-психологічного забезпечення, звільненого наказом командира Сухопутних військ ЗСУ (по особовому складу) від 30 жовтня 2018 р. № 501 з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу, вважати таким, що справи та посаду здав 08 січня 2019 року, з 08 січня 2019 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, видати речовий атестат, і направити на військовий облік в розпорядження військового комісара Бердичівського ОМВК Житомирської області (а.с.14).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку з дня зарахування у загальну чергу з 04 червня 2008 року, в першочергову чергу з 14 травня 2018 року , що підтверджується витягами із протоколів від 04 червня 2008 року № 63, від 14 травня 2018 р. № 6, службовим житлом не забезпечувався (а.с.11,12,14).
Згідно Витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 за № 27 від 27 травня 2019 року ОСОБА_1 знято з квартирного обліку у зв`язку із звільненням по закінченню контракту (а.с.13).
У відповідності з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Пунктом 1 ч. 2 ст.40 ЖК УРСР передбачено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абз.1 ч. 1 ст. 12 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайм (найм) жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз.4 ч.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі-Порядок).

Відповідно до п.24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Як визначено п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Пунктом 30 вищевказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Під час розгляду справи було встановлено, ОСОБА_1 , як військовослужбовець, має вислугу 23 роки 05 місяців, перебував на квартирному обліку для отримання житла з дня зарахування у загальну чергу з 04 червня 2008 року, в першочергову чергу з 14 травня 2018 року. При цьому за час перебування на військовій службі, не реалізував своє право на житло, передбачене ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не зі своєї вини, звільнений в запас за закінченням строку дії контракту.

За таких обставин, суд першої інстанції врахувавши, що п.3 (3.3) протокольного рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 за № 27 від 27 травня 2019 року про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку суперечить положенням ст. 47 Конституції України, ч.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджених постановою КМУ від 03 серпня 2006 року №1081, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем не надано.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2021 року.

Головуючий Судді