Справа № 333/6784/19
Провадження №2/333/100/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

представника позивача Іванової Н.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

до відповідача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача 1: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача 2: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1

про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкування з онуком, встановлення способу участі у вихованні онуки, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкування з онуком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення способу участі у вихованні онука, зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що її син ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2005 року. Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2010 року по цивільній справі №2-4888/10 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 сплачує відповідачу аліменти на утримання сина. На цей час малолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 . До 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 намагалися налагодити стосунки та відповідач не чинила перешкоди у спілкуванні позивача з онуком. З 2017 року відповідач почала штучно створювати перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 . ОСОБА_3 намагається ізолювати дитину від бабусі та спілкуванні з нею, не дозволяє розмовляти по телефону, заблокувала номер позивача. Після численних марних спроб вирішити питання мирним шляхом, позивач змушена звернутись до суду за захистом її прав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 11.03.2020 року (а.с. 52-55).

Представник третьої особи 1 Борисенкова В.Б. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила суд долучити до матеріалів справи №333/6784/19 висновок щодо розв`язання спору щодо встановлення побачень з малолітнім онуком ОСОБА_5 від 08.06.2021 року №539/01-37/19.02 (а.с. 174-175).

Третя особа 2 ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Статтею 7 СК України визначено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками (ч. 2). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9).

Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні (ч. 1). Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків (ч. 2). Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення (ч. 3 ст. 257 СК України).

Судом встановлено що, відповідно до свідоцтва про народження від 10.05.1983 року серії НОМЕР_1 , актовий запис №132, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 12).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , актовий запис №102, 18.04.2002 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано, після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с. 13).

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2010 року по цивільній справі №2-4888/10 встановлено, що 10.09.2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб. Зазначеним рішенням шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 розірвано, рішення набуло законної сили 02.11.2010 року (а.с. 18).

Від шлюбу відповідач та третя особа 2 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.08.2007 року серії НОМЕР_3 , актовий запис №692 (а.с. 19).

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є бабусею малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 ст. 263 СК України визначено, що спір щодо участі баби у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1). Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч. 2).

Із змісту позовної заяви слідує, що з 2017 року відповідач почала штучно створювати перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 . ОСОБА_3 намагається ізолювати дитину від бабусі та спілкуванні з нею, не дозволяє розмовляти по телефону, заблокувала номер позивача. З цих підстав, позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з її онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні онука - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : необмежене спілкування та побачення з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , побачення за місцем навчання онука або за місцем перебування, проживання ОСОБА_2 під час перебування ОСОБА_2 у відпустці в Україні; під час канікул тимчасові виїзди онука ОСОБА_5 разом з ОСОБА_2 за кордон до Італії; спільний відпочинок ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі з метою оздоровлення дитини на морі, як в Україні, так і в Італії, під час літніх канікул (будь-який період з початку червня до кінця серпня); необмежене спілкування ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабою та онуком; в день побачення ОСОБА_2 з онуком, вона має право забирати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дому/школи особисто; зобов`язати ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) за два дні до дня зустрічі ОСОБА_2 з онуком надавати їй точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це ОСОБА_2 особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

В обґрунтування своїх заперечень, які викладені у відзиві на позовну заяву, ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_4 створено нову сім`ю з ОСОБА_11 та її сином ОСОБА_12 . Після цього, ним було припинено сплату аліментів в добровільному порядку, у зв`язку з чим аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 року. Батько дитини ОСОБА_4 після судового розгляду справи про стягнення аліментів і по теперішній час припинив спілкування з сином, обмеживши спілкування до телефонного дзвінка один раз на квартал.

Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що не чинила перешкоди у спілкуванні бабусі з дитиною, ОСОБА_2 , приїжджаючи в Україні, продовжувала спілкування з відповідачем та онуком, приходила в гості. ОСОБА_3 надавала дозвіл батьку на виїзд сина до Італії, де постійно проживає позивач. Невдоволення ОСОБА_2 відповідачем, на думку останньої, пов`язано із створенням ОСОБА_3 сім`ї з ОСОБА_13 (племінником позивача). Свою агресію ОСОБА_2 стала проявляти у присутності онука. Позивач у присутності дитини не коректно висловлювалась на адресу відповідача та на адресу усієї родини останньої. ОСОБА_2 привселюдно нецензурно висловлюється на адресу відповідача та її рідних. Малолітній ОСОБА_5 самостійно прийняв рішення не спілкуватись з бабусею. ОСОБА_3 зазначає, що не заперечує проти спілкування сина з бабусею.

Аналогічні пояснення представник відповідача надала в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Так, з матеріалів справи слідує, що позивач у справі має дозвіл на довгострокове проживання в Італії, що підтверджується посвідкою на проживання №І05996230 (а.с. 10-11).

На підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 року по цивільній справі №333/3357/18 (а.с. 66-70) ОСОБА_4 сплачує на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про доходи третьої особи 2 від 18.10.2019 року №16/1979 (а.с. 17).

Будь-яких доказів, що підтверджують факт несплати ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ухвалення рішення по справі №№333/3357/18 матеріали цієї справи не містять та відповідачем не надано. У зв`язку з чим, судом відхиляються пояснення ОСОБА_3 , викладені у відзиві на позовну заяву, про те, ОСОБА_4 створено нову сім`ю з ОСОБА_11 та її сином ОСОБА_12 . Після цього, ним було припинено сплату аліментів в добровільному порядку, у зв`язку з чим аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 року.

Також, судом прийнято до уваги пояснення ОСОБА_3 про те, що позивач привселюдно нецензурно висловлюється на її адресу та на адресу рідних відповідача, оскільки про зазначену обставину ОСОБА_2 самостійно зазначила у своїй скарзі на щодо дій ОСОБА_14 від 12.07.2018 року (а.с. 71).

При цьому, судом враховано, що, відповідно до повідомлення за результатами проведеного розслідування за скаргою пасажирки ОСОБА_2 щодо дій ОСОБА_15 від 09.08.2018 року №972, факти, викладені у скарзі не найшли свого підтвердження та вина ОСОБА_15 не встановлена (а.с. 72).

Статтею 171 СК України визначено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч. 2). Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч. 3).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків чи інших рідних стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

При розгляді справи по суті, судом прийнято до уваги висновок спеціаліста психолога за результатами проведеного психологічного обстеження ОСОБА_5 від 20.02.2020 року, відповідно до змісту якого малолітній позитивно емоційно, з вираженою прихильністю відноситься до своєї мами ОСОБА_10 і ОСОБА_16 , якого вважає своїм батьком, так само емоційно тепло відгукується про бабусю Ліду (бабуся з боку матері ОСОБА_10 ). Емоційно негативно з відтінком образи ОСОБА_17 ставиться до свого батька ОСОБА_4 , так само негативно дитина відноситься до бабусі ОСОБА_2 (бабуся з боку батька ОСОБА_4 ). ОСОБА_5 відмовляється зустрічатись з бабусею ОСОБА_2 так, як бабуся намагається зруйнувати сімейне психологічне благополуччя, яке ОСОБА_17 тільки знайшов, і це небажання бачитись з бабусею сформовано у ОСОБА_17 самостійно і засноване на аналізі поведінки бабусі ОСОБА_2 в певних соціальних ситуаціях. ОСОБА_5 знаходиться в вікових межах підліткового віку і прийняття будь-якого рішення проти його волі і його бажання буде сприйматись їм негативно і викличе у нього різні протестні поведінкові реакції (відмова від спілкування, відхід від спілкування і т.і). У процесі дослідження було виявлено що на даний момент у дитини немає бажання спілкуватись з бабусею ОСОБА_2 (а.с. 58-62).

Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень (зокрема у справах «Хокканен проти Фінляндії», «Фуска проти Румунії») наголосив, що при визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, та забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року № 635/2771/17 вказав на те, що під час вирішення спорів щодо визначення порядку спілкування діда або баби з онуком наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їх участь у судових засіданнях є обов`язковою, а також необхідним є встановлення з ким із батьків проживає дитина.

08.08.2020 року між ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , актовий запис №691 (а.с. 186).

Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджуються актом обстеження умов проживання від 25.08.2020 року, відповідно до змісту якого стан житла відповідає нормам, для дитини на час його присутності у батька створено всі необхідні умови (а.с. 118).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 27.05.2021 року, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , разом з матір`ю ОСОБА_3 та вітчимом ОСОБА_16 . Стан житла відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Для дитини створено всі необхідні умови для виховання, розвитку та відпочинку. Малолітньому ОСОБА_5 відведено окрему кімнату, яка облаштована всіма зручностями для виховання, відпочинку та розвитку. Дитина забезпечена всім необхідним (а.с. 176).

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 08.06.2021 року №539/01-37/19.02, на думку членів комісії з питань захисту прав дитини, бабусі, матері та дитини, в інтересах малолітнього,орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити ОСОБА_2 під час її перебування на території України побачення з онуком ОСОБА_5 в будь-який день з правом відвідувати протягом цього часу разом з онуком культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих заходів з урахуванням бажання дитини (а.с. 174-175).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків та інших родичів дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків/родичів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, § 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків.

З огляду на викладене, розглянувши заявлені позивачем вимоги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а саме: зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з її онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням бажання останнього; визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні онука - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : необмежене спілкування та побачення з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , побачення за місцем навчання онука, з урахуванням бажання останнього, або за місцем перебування, проживання ОСОБА_2 під час перебування ОСОБА_2 у відпустці в Україні; спільний відпочинок ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням бажання останнього, у тому числі з метою оздоровлення дитини на морі в Україні під час літніх канікул (будь-який період з початку червня до кінця серпня); необмежене спілкування ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням бажання останнього, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабою та онуком; в день побачення ОСОБА_2 , під час перебування останньої на території України, з онуком, вона має право забирати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням бажання останнього, з дому/школи особисто.

Суд виходить з того, що такий порядок спілкування відновить порушене право позивача на участь у вихованні онука, відповідатиме найкращим інтересам малолітньої дитини та сприятиме збереженню сімейного зв`язку ОСОБА_5 з родичами по лінії батька.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині надання дозволу під час канікул тимчасові виїзди онука ОСОБА_5 разом з ОСОБА_2 за кордон до Італії; спільний відпочинок ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі з метою оздоровлення дитини на морі в Італії, суд виходить з того, що частиною 2 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

У зв`язку з чим, ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині надання дозволу під час канікул тимчасові виїзди онука ОСОБА_5 разом з ОСОБА_2 за кордон до Італії; спільний відпочинок ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі з метою оздоровлення дитини на морі в Італії, буде порушенням батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки, згідно з ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Також, судом відмовляється у задоволенні позовних вимог позивача в частині зобов`язання ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) за два дні до дня зустрічі ОСОБА_2 з онуком надавати їй точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це ОСОБА_2 особисто на наступний день з дня настання таких обставин, оскільки такий спосіб захисту свого порушеного права не передбачений чинним законодавством України.

При розгляді справи по суті судом враховано, що з урахування вікових змін дитини, її розвитку та потреб, сторони не позбавлені у майбутньому права звернутися до суду із позовом про зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 768,40 грн. судом покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 134, 141, 257, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з її онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням бажання останнього.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні онука - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-необмежене спілкування та побачення з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , побачення за місцем навчання онука, з урахуванням бажання останнього, або за місцем перебування, проживання ОСОБА_2 під час перебування ОСОБА_2 у відпустці в Україні;

-спільний відпочинок ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням бажання останнього, у тому числі з метою оздоровлення дитини на морі в Україні під час літніх канікул (будь-який період з початку червня до кінця серпня);

-необмежене спілкування ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням бажання останнього, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабою та онуком;

-в день побачення ОСОБА_2 , під час перебування останньої на території України, з онуком, вона має право забирати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням бажання останнього, з дому/школи особисто.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 17.09.2021 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова