КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/7383/2021
У Х В А Л А

01 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Паська Станіслава Анатолійовича про відмову від позову у справі за її позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди, визнання права власності та стягнення коштів, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Паська Станіслава Анатолійовича та представника ОСОБА_2 - адвоката Гостєвої Кароліни Миколаївни на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року у складі судді Колдіної О. О.,

встановив:

30.12.2016 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди, визнання права власності та стягнення коштів.

Посилалась на ті підстави, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2012 року (справа №2-399/12) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму грошових коштів в розмірі 48 829 грн 16 коп.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року (справа №2601/20954/12) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частки зі спільної сумісної власності подружжя та звернено на неї стягнення. Визначено в ідеальних частках по 1/2 за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на автомобіль «Suzuki Grand Vitara», 2006 р. в., номер кузову НОМЕР_1 , останній державний номер НОМЕР_2 , звернувши стягнення суми боргу перед ОСОБА_1 в розмірі 48 829 грн 16 коп. на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2012 року, трьох відсотків річних у розмірі 1 749 грн 82 коп. та інфляційних витрат у розмірі 490 грн 20 коп., а всього 51 069 грн 18 коп. - на частку ОСОБА_2 у праві власності на автомобіль «Suzuki Grand Vitara», 2006 р. в., номер кузову НОМЕР_1 , останній державний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року (справа №752/12972/15-ц) заяву відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про затвердження мирової угоди задоволено. Затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на стадії виконання виконавчого листа №2601/20953/12, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 16.09.2013, згідно п. 1.4 якої автомобіль «Suzuki Grand Vitara», 2006 р. в., номер кузову НОМЕР_1 , з моменту затвердження мирової угоди є власністю ОСОБА_1 .

Згідно п. 1.2, 1.3 відповідачі мали передати автомобіль позивачу, однак відповідачі так і не вчинили жодних дій на виконання укладеної з позивачем мирової угоди, чим порушили її законні права та інтереси.

З часу винесення Голосіївським районним судом м. Києва рішення від 01 квітня 2013 року до моменту звернення до суду з цим позовом минув істотний проміжок часу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати ОСОБА_1 власником автомобіля «Suzuki Grand Vitara», 2006 р. в., номер кузову НОМЕР_1 . Стягнути зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 56 909,15 грн.

06.08.2019 ОСОБА_1 подала позовну заяву в новій редакції. Просила суд визнати її власником автомобіля «Suzuki Grand Vitara», 2006 р. в., номер кузову НОМЕР_1 , та зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передати автомобіль ОСОБА_1 . Стягнути зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму трьох відсотків річних та інфляційних втрат в розмірі 90 141,29 грн. Стягнути суму судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України.

23.12.2020 представник позивача - адвокат Пасько С. А. подав заяву про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу адвоката в сумі 25 050 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму трьох відсотків річних у розмірі 9 725, 53 грн, інфляційні втрати у розмірі 80 415,76 грн, судовий збір в розмірі 1 495,29 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 4 440, 30 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Пасько С. А. просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні за позивачем права власності на автомобіль та зобов`язання відповідачів його передати позивачу. Постановити в цій частині нове рішення, яким визнати ОСОБА_1 власником автомобіля «Suzuki Grand Vitara», 2006 р. в., номер кузову НОМЕР_1 та зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 передати автомобіль ОСОБА_1 . Суму судових витрат стягнути в порядку ст. 141 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Гостєва К. М. просила змінити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити суму стягнення 3% річних у розмірі 4 397,01 грн та інфляційних втрат у розмірі 16 660, 51 грн за період з 06.08.2016 по 06.08.2019.

16 серпня 2021 року та повторно 27.08.2021 представник ОСОБА_1 - адвокат Пасько С. А. звернувся до суду з письмовою заявою, в яких зазначив, що ОСОБА_2 було виконано свої боргові зобов`язання перед ОСОБА_1 , у зв`язку з чим остання відмовляється від своїх вимог у даній справі. Просить постановити ухвалу про прийняття відмови від заявлених позивачем вимог в суді першої інстанції та закрити провадження.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заява представника ОСОБА_1 - адвоката Паська С. А. про закриття провадження у справі підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦПК України якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Оскільки учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, заява позивача про відмову від позову підлягає прийняттю судом апеляційної інстанції.

Заява про відмову від позову відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України.

Приймаючи до уваги, що позивач подав до суду апеляційної інстанції заяву про відмову від позову, яка підлягає прийняттю, провадження у цивільній справі підлягає закриттю.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ст. 256 ч.2 ЦПК України).

Відповідно до змісту поданої заяви, позивачу роз`яснені та зрозумілі наслідки закриття провадження у справі в разі відмови позивача від позову, які передбачені ст.256 ЦПК України.

З огляду на викладене, наявні правові підстави для прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 206, п.4 ч.1 ст. 255, 373, 374, ч.1 ст. 377 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Паська Станіслава Анатолійовича про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди, визнання права власності та стягнення коштів.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди, визнання права власності та стягнення коштівзакрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 02 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк