Дата документу 31.08.2021
Справа № 501/1758/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання Кочкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Чорноморськ цивільну справу № 501/1758/21

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50,

до

відповідача: ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

предмет та підстави позову: про стягнення заборгованості,

сторони не з`явились,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

07.06.2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 3-4).

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір № ODTIAN12150754 від 04.04.2008 року та ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12 197,95 доларів США на термін до 03.04.2015 року, та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 29.07.2014 року з ОСОБА_1 стягнено заборгованість по зазначеному кредитному договору в розмірі 15 452,98 доларів США станом на 06.05.2014 року. Прострочена сума заборгованості з 20.05.2013 року по 12.04.2021 року становить 1 478,73 доларів США.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 1478,73 долари США, що за курсом 27,90 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.04.2021 року складає 41 256,57 грн. за кредитним договором № ODTIAN12150754 від 04.04.2008 року.

Відповідач не надав відзив на позов, сповіщався належним чином, про причини неявки не сповістив (а.с. 33, 35).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав заяву про слухання справи без його участі (а.с. 2).

Відповідач не надав відзив на позов, сповіщався належним чином, про причини неявки не сповістив (а.с. 33, 35).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 02.07.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи (а.с. 31).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1478,73 долари США, що за курсом 27,90 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.04.2021 року складає 41 256,57 грн. за кредитним договором № ODTIAN12150754 від 04.04.2008 року надав копію Кредитного договору (а.с. 9-13).

Також стороною позивача надано розрахунок заборгованості за Кредитним договором № ODTIAN12150754 від 04.04.2008 року (а.с. 6).

Відповідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29.07.2014 року з ОСОБА_1 стягнено заборгованість по зазначеному кредитному договору в розмірі 15 452,98 доларів США станом на 06.05.2014 року (а.с. 5).

V. Оцінка Суду.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доданий АТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви розрахунок заборгованості не може слугувати підтвердженням існування боргу, оскільки він не є первинним документом, так як не відповідає вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, позивачем не надано суду доказів про виконання вимог судового рішення від 29.08.2014 року, або неможливість виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, подавши суду відповідний оригінал кредитного договору, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.

Приписами ч. 2 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Пред`являючи позов, АТ КБ «Приватбанк» на розгляд суду надав, зокрема, копії наступних документів: Копію кредитного договору та Розрахунок заборгованості.

Наведені представником позивача доводи про неможливість надання оригіналу кредитного договору АТ КБ «Приватбанк» не звільняють сторону від доказування та підтвердження обставини, на які він посилається в обґрунтування позову ,адже суд не може ухвалювати своє рішення на припущеннях .

Разом з тим, ч. 6 ст. 95 ЦПК України встановлено, що якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів

Таким чином, оскільки АТ КБ «Приватбанк» не надав суду оригінал кредитного договору ODTIAN12150754 від 04.04.2008 року та не надав суду документи, які б підтверджували факт передачі цього договору до Донецького архіву, тому суд не бере до уваги подані АТ КБ «Приватбанк» копії наступних документів: Копію кредитного договору (а.с. 11-13).

Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Також Пунктом 3 розділу І Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, (далі - Інструкція), яка була чинною на час надання кредиту, передбачено, що до касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать, зокрема, і видача готівки клієнтам з їх рахунків чи рахунку банку через його касу.

До касових документів, які оформлюються згідно із цією Інструкцією, належить заява на видачу готівки (п. 1 глави 1 розділу III Інструкції) та визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються прийняття і видача готівки (п. 2 глави 1 розділу III Інструкції). Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу в готівковій формі, визначаються відповідною платіжною системою і мають містити обов`язкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи-отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Таким чином, єдиним допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти Позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - Заява про видачу готівки.

Вказану заяву в якості доказу видачі кредитних коштів до суду стороною позивача надано не було.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», оскільки позивачем на підтвердження факту виникнення кредитних відносин між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , адже не було надано оригінал кредитного договору № ODTIAN12150754 від 04.04.2008 року та інших документів. Жоден, наданий документ не містить оригінального підпису відповідача та не можуть слугувати підтвердженням, що саме цей кредитний договір буд підписаний відповідачем та саме з умовами, викладеними у ньому ознайомлений відповідач, також не надано доказів на підтвердження отримання коштів за кредитним договором..

Виписка по рахунку та розрахунок заборгованості не можуть слугувати підтвердженням наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки вони не є первинними документами, так як не відповідають вимогам, що висуваються чинним законодавством до первинних документів.

Таким чином, вимоги заявлені АТ КБ «Приватбанк» у позовній заяві не можуть бути задоволені судом, оскільки суперечать діючим вимогам законодавства, натомість доводи викладені представником відповідача містять повну нормативно-правову базу, усталену практику та вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та законне обґрунтування щодо кожного доводу заявника, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263 265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

У задоволені позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 1478,73 долари США, що за курсом 27,90 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.04.2021 року складає 41 256,57 грн. за кредитним договором № ODTIAN12150754 від 04.04.2008 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя В.В. Смирнов