Справа № 372/3988/20
Провадження № 2-445/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.,

при секретарі Денисенко Ю.С.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особа - приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Щур Надія Романівна про зміну черговості порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про зміну черговості права спадкування, просить змінити черговість права на спадкування та визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги, ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що вона, познайомилась з ОСОБА_5 в квітні 1999 року, а з 08 березня 1999 року почали спільно жити в квартирі АДРЕСА_1 . Проживаючи разом вони завжди вважали себе подружжям, так як мали спільні родинні інтереси, турбувалися один за одного, вели разом господарство, відпочивали. Всі їхні знайомі та рідні завжди запрошували їх на свята разом, так як знали, що вони подружжя. Вони разом їздили до рідних чоловіка та її рідних, які проживали в різних областях України, де завжди їх вважали подружжям. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік - ОСОБА_5 раптово помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причини смерті також були вручені їй. Поховання чоловіка здійснила вона, що підтверджується копіями актів від 17 та 20 травня 2019 року, а також товарним чеком з накладною. Після смерті чоловіка до неї прийшла відповідачка та вказала, що вона є його єдиною донькою, а тому вона має право на все його майно, а те, що вона проживала з її батьком однією сім`єю, то її це не цікавить, тим самим поставила під сумнів факт її спільного проживання з чоловіком та фактично позбавлення права на спадкування. Оспорювання відповідачем їхнього спільного проживання з померлим сприяло її зверненню з позовною заявою до Обухівського районного суду Київської області. 12 жовтня 2020 року рішенням Обухівського районного суду Київської області по цивільній справі №372/2262/19 було встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з березня 1999 року до 04 травня 2019 року, що підтверджується копією рішення суду. При цьому суд обґрунтовуючи своє рішення вказав, що вона та ОСОБА_5 проживали разом протягом тривалого часу, вели спільне господарство, мали спільний побут, між ними існували відносини притаманні подружжю, що підтверджується показами свідків, копіями спільних фотографій, а від так суд приходить до висновку, про встановлення факту проживання однією сім`єю. Доказів, що вона або ОСОБА_5 з 1999 року проживали з іншими особами, або мали інші відносини притаманні сім`ї суду не надан о. Виходячи з цього суд встановив, що вона проживала з ОСОБА_5 подружжям 20 років. На початку їхнього спільного життя ОСОБА_5 , постійно хворів на пієлонефрит, тобто запалення нирок, що підтверджується копією виписки з амбулаторної картки померлого. Дане лікування проводилось як в лікарні так і дома, а саме в час хвороби вона постійно йому готувала дієтичні блюда, контролювала дотримання ним прийняття ліків, забороняла фізичні навантаження. З часом їхнього постійного проживання дотриманням померлим її порад, допомоги сприяли зниженню приступів даного захворювання. В час його хвороби більшість роботи по квартири вона робила сама. 26 вересня 2016 року ОСОБА_5 був госпіталізований до клінічної лікарні №15 в м. Києві з діагнозом - пупкова грижа, що підтверджується копією виписки. В лікарні йому була проведена радикальна операція з накладенням відповідної сітки, що спричинило його перебуванню на стаціонарному лікуванні з 26 вересня 2016 року по 04 жовтня 2016 року. З ним в лікарні постійно перебувала вона, де доглядала його, подавала їжу та ліки. При виписці з лікарні ОСОБА_5 було встановлено обмеження фізичних навантажень на три місяці, в зв`язку з чим весь догляд за ОСОБА_5 здійснювався нею. 3 13 листопада 2017 року по 22 листопада 2017 року ОСОБА_5 було протезовано лівий суглоб, що підтверджується копією виписки. Дана операція була проведена за наші спільні кошти в сумі 94500 грн., що підтверджується копією товарного чеку. Після операції разом з ОСОБА_5 була вона, так як він був лежачим хворим та йому було заборонено ходити, тим самим він був неспроможнім самостійно забезпечувати свої потреби, викликані тяжкою хворобою. або каліцтвом. Весь догляд за ним здійснювала вона особисто. При виписці з лікарні ОСОБА_5 було встановлено ходити протягом шести тижнів на костилях та обмежити на цей період фізичні навантаження, що також вказує на неможливість самостійного забезпечення ним своїх потреб. Весь цей час біля нього була вона, так як за ним доглядала, турбувалась про його фізичний та духовний стан, підтримувала його словами та своїми діями. Виходячи з цього вона останні роки життя ОСОБА_5 забезпечувала доглядом і піклуванням, яких він потребував у зв`язку із погіршенням здоров`я, оскільки хворів на пієлонефрит, було проведено дві операції, які сприяли неможливості ним самостійно забезпечувати свої потреби, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

04.02.2021 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкритому провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

27.04.2021 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, пояснила, що проживала з померлим ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу на протязі 20 років, він постійно хворів на пієлонефрит, вона його лікувала й доглядала, а коли він помер вона займалася його похованням. Кошти на поховання отримала відповідачка. ОСОБА_5 після операцій не міг самостійно себе обходити і доглядати, вона допомагала йому взуватися і зав`язувати шнурки, оскільки він не міг нахилятися, не міг підіймати тяжкого. ОСОБА_5 працював начальником зміни на Трипільській ТЕС до самою смерті.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та надав аналогічні пояснення, також додатково пояснив, що факт проживання позивачки з померлим ОСОБА_5 підтверджується рішенням суду, позивачка постійно піклувалась про померлого.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні, пояснила, що обставини, на які позивача посилається в своїй позовній заяві не відповідають дійсності, зокрема, що того, що померлий ОСОБА_5 після операції не міг ходити, він міг ходити після операції. Квартиру він хотів залишити їй, оскільки вона є інвалідок 1 групи по зору. Її батько ОСОБА_5 не скаржився їй, сплачував аліменти. Він сам міг все роботи .

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі посилаючись на їх безпідставність та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Пояснив, про відсутність підстав для задоволенні позову про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування та відсутність всіх необхідних юридичних фактів. Померлий ОСОБА_5 не мав безпорадного стану, оскільки він до смерті працював і сплачував аліменти, та був матеріально забезпеченим і самостійно міг себе обходити.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_1 дійсно постійно проживала з померлим ОСОБА_5 і доглядала його, оскільки йому зробили дві операції і він більше місяця лікувався, чи був він лежачим вона не бачила, вона постійно допомагала позивачці.

Свідок ОСОБА_8 будучи сусідкою позивача, в судовому засіданні пояснила, що позивачка на протязі 20 років проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 , після операцій йому необхідна була стороння допомога, оскільки він не міг сам себе обслуговувати, позивач ОСОБА_1 йому допомагала, після операцій він не міг нахилятись та ходив на милицях.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що після операції ОСОБА_5 на протязі місяця не ходив, він був лежачим, потім ходив на милицях, а позивач йому допомагала і доглядала за ним. Вони обоє працювали.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом на протязі 20 років, вони проживали однією сім`єю, позивач доглядала ОСОБА_5 після операцій, оскільки він був лежачим. ОСОБА_5 працював сам.

Свідок ОСОБА_11 будучи свекрухою позивача в судовому засіданні пояснила, часто бували в позивача вдома, пілся операцію ОСОБА_5 необхідна була стороння допомога, оскільки він приблизно 1 місяць після операції був лежачим. Відповідача ОСОБА_4 виживали з квартири ОСОБА_5 ховала позивач. ОСОБА_5 працював на роботі і сам заробляв.

Третя особа приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Щур Н.Р. в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, представників сторін, свідків, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Лікарське свідоцтво про смерть та довідку про причини смерті було вручено позивачці.

Поховання ОСОБА_5 здійснила позивачка, що підтверджується копіями актів від 17 та 20 травня 2019 року, а також товарним чеком з накладною.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):

-перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки;

-друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

-третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

-четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

-п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічний правовий виносок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.10.2019р. року у справі № 552/8452/17 (провадження № 61-48561св18).

У своїй позовній заяві позивач просить суд змінити черговість спадкування та визнати за нею право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставами для зміни черговості спадкування позивач вважає спільне проживання з померлим, поховання померлого, та догляд за ним.

Щодо витрат на поховання суд вважає це не таким фактом, який в силу закону породжує правові наслідки у вигляді зміни черговості спадкування, тому подібні доводи позову слід визнати необгрунтованими.

Щодо догляду за ОСОБА_5 , для аргументації своєї позиції позивач додає до позову копію виписки з амбулаторної карти № НОМЕР_1 , якою підтверджується факт оперативного втручання щодо встановлення ендопротезу ОСОБА_5 , а також довідку щодо наявності пієлонефриту. Однак наявність таких хвороб, на думку суду, не вказує на необхідність спеціального догляду чи неможливість самостійного обслуговування спадкодавцем власним життєвих потреб, оскільки погіршення стану здоров`я спадкодавця мало нетривалий характер та не призвело до втрати працездатності.

Спадкодавець ОСОБА_5 , був офіційно працевлаштований і працював до моменту смерті у ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» Трипільска ТЕС на посаді старшого машиніста котлотурбінного цеху. Суд погоджується із запереченнями відповідача щодо того, що для здійснення подібних трудових обов`язків ОСОБА_5 необхідно було бути фізично здоровому та у задовільному стані здоров`я, оскільки хвора людина не могла займати посаду старшого машиніста котлотурбінного цеху на виробничому підприємстві, адже проходження щорічного медогляду передбачено законодавством.

Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 62 «Виробництво та розподілення електроенергії, Завданнями та обов`язками Сґаршого Машиніста котлотурбінного цеху є: Забезпечення безперебійної і економічної роботи устаткування котлотурбінного цеху. Проведення пуску, зупинки, опресування устаткування котлотурбінного цеху. Здійснення розподілу теплового та електричного навантажень між енергоблоками в разі зміни диспетчерського графіка, перемикання в схемах мазуто- і газопроводів, комунікаціях пари, конденсату, води, повітря тощо. Виводить устаткування в ремонт. Ліквідує аварійні ситуації. Виявляє і усуває несправності в роботі устаткування. Підготовляє робочі місця і допускає до робіт на допоміжному теплосиловому устаткуванні, проводить вторинний допуск і підготовку робочих місць для проведення робіт на теплосилових установках з дозволу начальника зміни цеху. Керує робітниками котлотурбінного цеху».

Щодо матеріального забезпечення спадкодавця та спільної сплати за ендопротез суглобу, ремонт квартири, слід прийняти до уваги, що відповідно до довідок ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» Трипільська ТЕС від 10.12.2020 року № 815 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_5 за наступні періоди складала: з січня 2009 року по грудень 2010 року - 8533 (вісім тисяч п`ятсот тридцять три) грн. 73 коп.; з січня 2011 року по грудень 2012 року - 11644 (одинадцять тисяч шістсот сорок чотири) грн. 01 коп.; з січня 2013 року по грудень 2014 року - 14407 (чотирнадцять тисяч чотириста сім) грн. 97 коп.; з січня 2015 року по грудень 2016 року - 16103 (шістнадцять тисяч сто три) грн. 84 коп.; з січня 2017 року по грудень 2018 року - 24124 (двадцять чотири тисячі сто двадцять чотири) грн. 76 коп.; з січня 2019 року по травень 2019 року - 19545 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять)грн. 90 коп.

Згідно відповіді № 1000-0305-8/100005 від 14.12.2020 року Головного управління ПФУ у Київській області ОСОБА_5 отримував пенсію за віком у розмірі 9 710 (дев`ять тисяч сімсот десять) 88 коп.

З огляду на вищеперераховане ОСОБА_5 був самодостатнім і його дохід в місяць складав достатню для забезпечення нормальних життєвих потреб суму, а тому він міг сам себе утримувати і здійснювати своє лікування самостійно без сторонньої допомоги, що спростовує доводи позову про потребу у сторонньому догляді чи безпорадний стан спадкодавця.

Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевказані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить до висновку, що вимоги щодо зміни ОСОБА_1 черговості одержання права на спадщину після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, безпорадного стану спадкодавця, за наявності яких у ОСОБА_1 могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України, самі по собі обставини похилого віку спадкодавця, наявність в нього вікових захворювань та допомога останньому по господарству не можуть бути підставами для висновку, що він знаходився у безпорадному стані.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 78-81, 89, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1258, 1259, 1269, 1270, 1272, 1299 Цивільного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особа - приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Щур Надія Романівна про зміну черговості порядку спадкування відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Кравченко