ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1449/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №698/722/20 Категорія: 310020000 Троян Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Порядкова Віталія Борисовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обгрунтування позову вказав, що заочним рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2007 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки всіх видів заробітків щомісячно, починаючи з 19 листопада 2007 року і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В подальшому, рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки всіх заробітків щомісячно, починаючи з 08 липня 2015 року і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач зазначив, що на його утриманні перебуває малолітня дитина та дружина, яка на даний час не працює і не має змоги отримувати доходи. Коштів, які на даний час заробляє позивач, вистачає лише на задоволення необхідних потреб, в тому числі на утримання малолітнього сина та дружини. Позивач, як батько, бажає надавати фінансову підтримку доньці ОСОБА_6 , але його матеріальне становище не дозволяє цього робити у розмірі, який встановлено судовим рішенням.

Враховуючи положення чинного законодавства, зокрема зміну сімейного та погіршення матеріального стану, позивач просить зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням суду з 1/4 частини всіх видів доходів на 1/6 частину всіх видів доходів з 21 серпня 2015 року.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20 січня 2021 позовну заяву направлено на розгляд за територіальною підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Судом вказано на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_3 сина, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Районний суд зазначив, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом було встановлено збільшення доходів останнього. Обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні ст. 192 СК України, суд не визнав істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, розмір яких на переконання суду не є завищеним, та вказав, що такі обставини не можуть слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру.

Не погоджуючись з такими рішенням суду першої інстанції, вказуючи на його ухвалення судом без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, позивач оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Доводи скарги зводяться до того, що суд не вірно оцінив матеріальний стан позивача. Апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції не врахував, що змінився не тільки сімейний стан платника аліментів, а і те, що на його утриманні знаходиться непрацездатна дружина та малолітня дитина, яка в силу свого маленького віку значно частіше хворіє та потребує значно більшого матеріального утримання, погіршилося матеріальне становище платника аліментів, оскільки з нього утримуються кошти за двома виконавчими листами, значно зросли витрати на оплату комунальних послуг.

Посилаючись на такі доводи, апелянт просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 не скористалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи предмет та ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Правовідносини, які виникли між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають наступне правове рулювання.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров`я когось із них.

Відповідно до п. 17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

З аналізу наведеного вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, заочним рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2007 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј частини всіх видів заробітків щомісячно, починаючи з 19 листопада 2007 року і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 липня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у справі вважає, що після ухвалення рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2007 року, його сімейний та матеріальний стан змінився, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів наголошує, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника в бік погіршення, зокрема, в разі зменшення доходу, залишення у його розпорядженні меншої суми грошових коштів тощо, або зміни сімейного стану платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршення стану здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

При цьому слід враховувати, що зміна сімейного стану народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а позивач повинен довести належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, від 30 серпня 2021 року у справі № 301/2160/20.

Колегія суддів враховує, що після стягнення судовим рішенням аліментів на дочку ОСОБА_6 , рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2015 року аліменти було стягнуто на сина ОСОБА_7 . В ході розгляду означеної справи відповідач позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів у розмірі ј його доходів визнав повністю. Визнання позивачем позову прийнято судом. Вказане рішення набрало законної сили, ОСОБА_1 не оскаржено та виконується у примусовому порядку.

Таким чином, після ухвалення вищевказаного судового рішення відбулася зміна матеріального стану батька дітей, оскільки на останнього покладений обов`язок не лише у силу вимог ст. 180 СК України щодо утримання дитини, а зобов`язано у судовому порядку беззаперечно виконувати свій обов`язок.

Проте, колегія суддів наголошує на тому, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до довідки № 241 від 14 квітня 2021 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (а.с. 49).

Згідно наданих довідок ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України від 14 квітня 2021 № 33 та № 34 вбачається, що у ОСОБА_1 існує заборгованість за сплати аліментів. Так по ВП № 49362603 залишок заборгованості станом на 15 квітня 2021 року складає 11 049,80 грн., по ВП №47723569 19 192,68 грн. (а.с. 51, 52).

Крім того, з даних довідок ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України також вбачається, що ОСОБА_1 за період з травня 2020 року по квітень 2021 року включно нараховано заробітної плати в розмірі 145 875,28 грн.

Так, суд першої інстанції вірно встановив збільшення доходів ОСОБА_1 .

До того ж, сукупний розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_1 на утримання обох дітей у примусовому порядку, не перевищує розміру відрахувань, встановлених ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Більш того, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей плати не може перевищувати 70 відсотків. (ч. 3 вказаної статті Закону)

Слід також зазначити, що матеріали справи не містять доказів перебування теперішньої дружини позивача на його утриманні чи її непрацездатності, а тому її доходи не впливають на оцінку матеріального стану платника аліментів, а доводи апелянта в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції щодо безпідставності його позовних вимог.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Порядкова Віталія Борисовича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді