Справа № 341/356/19
Провадження № 22-ц/4808/1174/21
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т.В.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення заробітної плати за роботу в надурочний час, невиплаченої премії за роботу в надурочний час, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду, ухвалене головуючим суддею Гаполяком Т.В. 28 травня 2021 року, повний текст якого складено 03 червня 2021 року,

в с т а н о в и в:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «ДТЕК Західенерго» про стягнення з відповідача 5 115 грн. 50 коп. заробітної плати за роботу в позаурочний час та 639 грн. 43 коп. невиплаченої премії за роботу в позаурочний час.

Рішенням Галицького районного суду в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. Апелянт вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Зазначив, що позивач більше 26 років працював на посаді вантажника паливно-мастильного цеху, позивачу як працівнику вахти не було оплачено півгодини з кожної зміни роботи в надурочний час за 2018 рік. Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що відповідачем порушувались умови Колективного договору та законодавства про працю. Так, позивачу не оплачувались надурочні години за приймання зміни, позивач розпочинав роботу за 30 хв. до початку зміни приймаючи таку. Тому, цей час слід віднести до понадурочних робіт, оплата яких здійснюється у подвійному розмірі. Протягом 2018 року позивачу не табельовано і не оплачено 72 годин надурочних робіт по прийманні зміни. Відтак, з відповідача слід стягнути 5 115 гривень 50 копійок, які визначено у наступний спосіб: ціна години роботи 35,5244 грн. * 72 годин * 2. Також, не виплачено премії за роботу в надурочний час в розмірі 25% від зарплати, що було передбачено Положенням про преміювання працівників ПАТ «ДТЕК Західенерго». На думку представника апелянта, оскільки позивач, будучи працівником вахти (оперативного персоналу), працював більше повної зайнятості та норми робочого часу (понад 40 годин в тиждень), то йому повинні оплатити за час приймання зміни ставку в подвійному розмірі, а також на підставі Колективного договору премію за роботу в надурочний час. Представник апелянта вказує, що при винесенні оскаржуваного рішення судом не враховано, що відповідач визнав обставину, що фактичний час роботи позивача складав 12 год. 30 хв, в свою чергу в табелях обліку робочого часу зараховано лише 12 годин. Судом не надано оцінки обставині розбіжності відомостей в карті фотографії робочого часу №19 та табелі обліку робочого часу. На думку представника апелянта, судом не надано належної оцінки обставині, що відповідачем сплачено позивачу при звільненні 1314,43 гривень за 37 годин позаурочних робіт. Таким чином визнано, що позивач працював надурочно. Також на переконання апелянта, судом порушено норми процесуального права, що виразилось в застосуванні наукового висновку. Адже зміст висновку суперечить статті 114 ЦПК України. Посилання на нього в судовому рішенні вважає неприпустимим, так як джерела відомостей в ньому стосуються розгляду іншої цивільної справи.

Представником ПАТ «ДТЕК Західенерго» подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зазначив, що 29.01.2019 року позивач був звільнений за угодою сторін, згідно наказу №82 к від 28.01.2019 року. З наказом був ознайомлений, зауважень щодо нарахованих сум не було. Вважає вимоги позивача необґрунтованими, оскільки прийняття зміни не є надурочною роботою. Оскільки відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку ВАТ «Західенерго», погоджених профспілковою організацією, передбачено обов`язок працівників своєчасно, до початку зміни (робочого дня) прибути на своє робоче місце та приготуватись до виконання трудових обов`язків. На думку представника відповідача, участь працівника в процесі приймання зміни не пов`язана з виконанням ним трудових обов`язків. Такі дії носять підготовчий характер. Час, затрачений на прийняття зміни, не є робочим часом, тому що персонал, який приймає зміну, не несе відповідальності за роботу устаткування. Фактично відпрацьований час позивача зафіксовано в табелях обліку робочого часу. Карта умов праці та фотографія робочого часу не є документами обліку робочого часу працівника, а отже є недопустимим посилання на них в апеляційній скарзі в обґрунтування вимог. Оскільки позивач не залучався до надурочних робіт, то відсутні правові підстави для нарахування премії.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд дійшов до висновку, що затрачений на прийняття зміни час не є робочим, оклади оперативного персоналу, зайнятого прийманням зміни, встановлюються з урахуванням часу, що витрачається на приймання зміни, а тому відсутні правові підстави для виплати коштів за надурочні роботи.

З цим висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом від 28 січня 2019 року № 82-к директора ВП «Бурштинська ТЕС» АТ «ДТЕК Західенерго» звільнено ОСОБА_1 , вантажника оперативного персоналу з роботи з 29 січня 2019 року на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін. Визначено провести остаточний розрахунок виплатити компенсації за не використану відпустку.

Картою-фотографією робочого часу вантажника ОСОБА_1 , визначено приймання зміни 7 год. 30 хв., кінець робочого дня 20.00 год. Загальний час роботи 12 год. 30 хв..

В табелях обліку робочого часу за 2018 рік визначено тривалість роботи ОСОБА_1 12 годин.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України«Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частин першої, другої статті 97 КЗпП України та статті 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників на підприємствах в установах і організаціях здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці, яка може проводитися як за результатами індивідуальних так і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Відповідно до статті 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Статтею 13 КЗпП України передбачено, що у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.).

Згідно статті 61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51).

Відповідно до положень частини 1 статті 62 КЗпПУкраїни надурочні роботи, як правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (статті 52, 53 і 61).

Згідно частини 1 статті 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

Відповідно до п.п. 8, 9 додатку 3.1. до Договору «Положення про оплату праці у ПАТ «ДТЕК Західенерго» у редакції від 01.07.2014 року оклади оперативного персоналу, зайнятого прийманням зміни (з урахуванням стану устаткування), встановлюються з урахуванням часу, що витрачається на приймання зміни (до 30 хв.). З метою підвищення ефективності системи оплати праці при переході на прогресивну систему грейдів спрощується структура заробітної плати за рахунок включення до окладу/перерозподілу між складовими заробітної плати працівників окремих постійних/змінних необов`язкових з точки зору чинного законодавства України доплат, надбавок та інших виплат, які втратили мотивуючу силу, без зменшення сукупного середньомісячного рівня доходу працівників. При переході на грейдингову систему оплати праці оклади працівників встановлюються з урахуванням досягнутого на момент переходу на грейдингову систему оплати праці розміру надбавок за безперервний стаж роботи в електроенергетиці, за вислугу років педагогічними працівникам, за класність, за високу професійну майстерність, за високі досягнення в праці, за наукову ступінь, за знання та використання в роботі іноземної мови, за відзнаку знаком «Почесний енергетик України», за відзнаку знаком «Відмінник енергетики України», за роботу в умовах режимних обмежень; доплат за роботу у вечірній час, за роботу з ненормованим робочим днем, за прийняття зміни; матеріальної допомоги до відпустки на оздоровлення (т. 1, а.с. 56 (зворот)).

Згідно п.п. 22, 23 вказаного Положення робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі. Працівникам, для яких встановлено підсумковий облік робочого часу, робота понад норму робочого часу за обліковий період вважається понаднормовою, розраховується та сплачується в кінці облікового періоду (т.1, а.с. 56).

Колегія суддів зауважує, що Карта умов праці та Фотографія робочого дня (часу), відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМУ від 01 серпня 1992 року №442 та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Мінпраці України від 01.09.1992 №41, є одними із основних документів атестації робочих місць. Зокрема, Карта умов праці узагальнює результати атестації робочих місць за умовами праці і в ній зазначаються сумарна кількість шкідливих або небезпечних факторів для кожного рівня відхилення від нормативу; надається гігієнічна оцінка умов праці, яка визначає, до якого класу і якого рівня належать умови і характер праці на цьому робочому місці; оцінюються технічний та організаційний рівні робочого місця; фіксується висновок комісії про зарахування робочого місця до конкретного виду умов праці (з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці; з шкідливими і важкими умовами праці; з шкідливими умовами праці тощо). Фотографія робочого дня (часу) - це послідовне фіксування часу, що витрачається працівником упродовж робочого дня (зміни) на виконання операцій певного технологічного процесу та перерви у роботі. За допомогою фотографії робочого дня (часу) визначається час виконання кожної операції та встановлюються фактори, що впливають на працівника під час виконання ним тієї чи іншої операції, які враховуються для проведення атестації робочого місця за умовами праці, розробки організаційно-технічних заходів для покращення умов праці, раціоналізації часу роботи та відпочинку.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку, погоджених профспілковою організацією, для персоналу, зайнятого на змінних роботах, час початку і закінчення роботи встановлюється в залежності від тривалості робочої зміни. Облік часу, який відпрацьовано надурочно та оплата роботи в надурочний час врегульовані Наказом Мінстату України від 5 грудня 2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», згідно якого первинним обліковим документом щодо обліку використання робочого часу на підприємствах є табелі обліку використаного робочого часу.

В цьому контексті апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактично відпрацьований час позивача зафіксовано в табелях обліку робочого часу, які є достовірними та дійсними, і, відповідно, оплата праці здійснювалась на їх підставі.

Колегія суддів констатує, що не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що нормативна тривалість зміни на безперервно діючому підприємстві Бурштинська ТЕС АТ «ДЕК Західенерго» для оперативного персоналу становить 12 год., а тому 30 хв. роботи понад встановлену тривалість робочого дня слід віднести до надурочних робіт.

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, щодо неврахування судом першої інстанції розбіжності відомостей в карті фотографії робочого часу №19 та табелі обліку робочого часу. Не заслуговує на увагу аргумент, щодо необхідності обчислення тривалості робочого часу на підставі карти фотографії робочого часу №19, з огляду на таке.

Оскільки, на підставі вказаних документів вирішується питання надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», інших пільг та компенсацій, а також розроблення і реалізації організаційних, технічних, економічних та соціальних заходів щодо покращення умов трудової діяльності. Обчислення тривалості робочого часу здійснюється виключно з табелів обліку робочого часу.

Щодо оплати відповідачем 37 год. роботи у надурочний час, то слід зазначити, що такі оплачувалась в порядку ч. 1 ст. 50 КЗпП України за перевищення 40 годин робочого часу на тиждень. Тому вказаний аргумент апелянта не спростовує висновків суду першої інстанції.

Згідно ст. 114 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: застосування аналогії закону чи аналогії права; змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

Згідно ч.2 ст. 115 ЦПК України суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

За змістом наведених вище норм процесуального закону визначено такий окремий вид експертизи, як експертиза в галузі права. Законодавство обмежує можливість проведення такої експертизи лише двома випадками, коли необхідно отримати висновок щодо: застосування аналогії закону чи аналогії права; змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Колегія суддів приходить до переконання, що не може бути врахований як висновок експерта у галузі в порядку ст. 114 ЦПК України Науковий висновок кафедри соціального права Львівського національного університету імені Івана Франка від 04.06.2020 року №4186, оскільки документ не стосується застосування аналогії закону (права) чи змісту норм іноземного права. Тому відсутні правові підстави посилання на нього в судовому рішенні як на джерело відомостей.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржуване рішення місцевого суду змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання наНауковий висновок кафедри соціального права Львівського національного університету імені Івана Франка від 04.06.2020 року №4186.

При цьому колегія суддів вважає, що така зміна мотивувальної частини судового рішення не призведе до прийняття іншого за змістом рішення суду, зокрема щодо відсутності правових підстав для нарахування позивачу заробітної плати та премії за роботу в позаурочний час.

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) є малозначними справами.

В силу вимог пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Карвацького Руслана Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 28 травня 2021 року змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання на Науковий висновок кафедри соціального права Львівського національного університету імені Івана Франка від 04.06.2020 року №4186.

В решті рішення Галицького районного суду від 28 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 07 вересня 2021 року.