Справа №443/1221/19
Провадження №2/443/457/21
РІШЕННЯ

іменем України

13 серпня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину будинку, -

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивачки за первинним позовом ОСОБА_1 - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 у с. Подорожнє Жидачівського району Львівської області разом із братом ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3;

визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 ;

визнати за позивачкою право на земельну частку (пай) площею 0,69 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Зарічненської сільської ради Жидачівського району, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №2398, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 14.04.1997 №230 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №789.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_7 . Станом на 30.06.1990 у АДРЕСА_1 залишилася проживати її мати, брат, його дружина та їх син. Мати позивачки на випадок смерті розпорядилася своєю часткою в майні колгоспного двору в користь внука ОСОБА_5 . Між її братом та його дружиною шлюб розірвано у 1997 році. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивачки померла. ОСОБА_5 свою частку у майні колгоспного двору після смерті ОСОБА_3 не прийняв, а 07.05.2019 у приватного нотаріуса у м. Дрогобич оформив заяву про те, що він спадщину після смерті бабусі не прийняв, на неї не претендує, до суду з приводу продовження терміну прийняття спадщини звертатись не буде. Після смерті матері у спірному будинку залишився проживати її брат ОСОБА_6 , який фактично прийняв спадщину, хоча в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не звертався. Коли брат захворів, вона з 2007 року по день його смерті забрала його до себе і він проживав разом з нею в с. Подорожнє без реєстрації. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено по причині пропуску піврічного терміну, передбаченого цивільним законодавством на подання заяви, а також житловий будинок з надвірними спорудами, який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий брат не є його останнім членом. Крім цього відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай).

01.04.2021 відповідачка за первинним позовом ОСОБА_2 (позивачка за зустрічним позовом) подала зустрічну позовну заяву (а.с.85-87), до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка за зустрічним позовом покликається на те, що згідно із даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди в АДРЕСА_1 зареєстровано за колгоспним двором, головою якого була ОСОБА_3 . Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами станом на 30.06.1990 належав ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Станом на 15.04.1991 ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 не втратили права на будинок після припинення колгоспного двору, а інші частки у даному будинку були рівними, умовно по ј частині будинковолодіння. У 1997 між нею та ОСОБА_6 було розірвано шлюб і вона переїхала із дітьми проживати в с. Рибник Дрогобицького району Львівської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшла ј частина житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 в користь якого ОСОБА_3 залишила заповіт частку майна колгоспного двору після її смерті не оформляв, а нотаріально посвідченою заявою від 07.05.2019 підтвердив, що спадщину не прийняв і на неї не претендує. Після смерті ОСОБА_3 фактично спадщину прийняв її син ОСОБА_6 , оскільки проживав у спадковому будинку та не відмовлявся від спадщини, однак юридично її не оформив. Таким чином, він став фактичним власником Ѕ частини будинку, на іншу Ѕ частину претендує вона та її син ОСОБА_3 , як члени колишнього колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла Ѕ частина житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 фактично проживала із ОСОБА_6 на час його смерті, не заявляла про відмову від спадщини, а тому вважається такою, що її прийняла. 07.02.2019 ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із приводу оформлення спадщини, однак їй було відмовлено по причині того, що житловий будинок з надвірними спорудами, який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий ОСОБА_6 не є його останнім членом. У неї немає іншої можливості юридично оформити своє право власності на частину будинку.

У судовому засіданні представник позивачки Яременко І.О. первинний позов підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини, зустрічний позов визнав повністю, та просить суд позови задовольнити.

Відповідачка за первинним позовом ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги за уточненим первісним позовом визнала в повному обсязі, вимоги за зустрічним позовом підтримала повністю. Ствердила, що наслідки визнання позову їй зрозумілі.

Відповідач за первинним позовом ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Первинний позов підтримує.

Відповідачі за первинним та зустрічним позовами ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги за уточненим первісним позовом та зустрічним позовом визнають повністю. Також, у заявах зазначили, що на частку у майні колгоспного двору не претендують та відмовляються від частки у спадковому майні у цьому ж дворі на користь ОСОБА_2 . Ствердили, що наслідки визнання позову їм зрозумілі.

Заяви та клопотання учасників справи.

Позивачкою за первинним позовом ОСОБА_1 подано заяву про відкладення розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання уточнених позовних вимог за первісним позовом та визнання позовних вимог за зустрічним позовом, незаперечення проти задоволення зустрічних позовних вимог на користь ОСОБА_2 (а.с.49, 107).

Представником позивачки за первинним позовом подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи, заяву про відкладення розгляду справи для можливості подання сторонам відзиву на зустрічний позов та заяву про виклик свідків (а.с.56, 93, 108).

Відповідачем за первинним позовом ОСОБА_5 подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.46).

Відповідачкою за первинним позовом, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 подано заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про визнання первісного позову з уточненням та підтримання вимог за зустрічним позовом (а.с.62, 104).

Відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву про визнання позовних вимог за уточненим первісним позовом та визнання зустрічного позову (а.с.58, 106).

Відповідачем ОСОБА_4 подано заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву про визнання позовних вимог за уточненим первісним позовом та визнання зустрічного позову (а.с.66, 105).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 02.08.2020 прийнято цивільну справу, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.37-38).

Ухвалою підготовчого засідання від 11.12.2020 та 17.02.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.50, 78).

Ухвалою підготовчого засідання від 14.05.2021 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов, вимоги за зустрічним позовом об`єднано у одне провадження з первісним позовом, відкладено підготовче засідання (а.с.95).

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки Яременка І.О. , з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що первинний та зустрічний позови підлягають до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвами про народження від 03.05.1962 та 15.06.1971 (а.с.76, 77).

ОСОБА_11 та ОСОБА_1 уклали шлюб 07.08.1976 в Зарічненській сільській раді Жидачівського району Львівської області. Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 07.08.1976 серія НОМЕР_1 (а.с.28).

Відповідно до свідоцтв про смерть серії НОМЕР_2 від 22.02.1999, НОМЕР_3 від 22.11.2013 та НОМЕР_4 від 24.05.2019, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Зарічне Жидачівського району Львівської області (а.с.5, 6, 7).

Постановою Жидачівської ДНК від 07.02.2019 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті брата ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що вона пропустила піврічний термін, передбачений цивільним законодавством, на подання заяви, а також житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом та відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Зарічненської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлому та є спадковим майном (а.с.8).

Довідкою Володимирецької сільської ради №232 від 16.05.2019 встановлено, що ОСОБА_1 дійсно здійснювала догляд за братом ОСОБА_6 з 2007 року до дня його смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав в неї у с. Подорожнє без реєстрації. Після смерті брата поховала його у с. Зарічне Жидачівського району Львівської області (а.с.11).

Довідками Зарічненської сільської ради №91 від 06.02.2019, №242 від 05.03.2019, №92 від 06.02.2019 встановлено, що ОСОБА_6 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Від померлого заповіт не посвідчувався, заборони та арешту на житловий будинок і господарські будівлі померлого ОСОБА_6 немає. ОСОБА_6 на день смерті був зареєстрований один в будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , жителька с. Подорожнє дійсно доглядала свого брата, жителя с. Зарічне ОСОБА_6 , який часто хворів, допомагала йому у веденні господарства. Після його смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 , займалася його похованням в с. Зарічне Жидачівського району Львівської області. ОСОБА_10 до дня смерті і на день смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Від померлої ОСОБА_10 заповіт посвідчувався 22.01.1998 за №4 в користь онука ОСОБА_5 . Заборони та арешту на житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані в АДРЕСА_1 і на земельну частку (пай) померлої ОСОБА_10 немає. Померла ОСОБА_10 на день смерті була зареєстрована в будинку по АДРЕСА_1 з сім`єю: син - ОСОБА_6 , невістка - ОСОБА_2 , онуки - ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (а.с. 12, 13, 26).

Згідно з витягом з погосподарської книги с. Зарічне, виданим Зарічненською сільською радою від 06.02.2019, будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 рахується за громадянами: ОСОБА_10 - голова сім`ї, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_2 - невістка та ОСОБА_10 - син. Господарство станом на 30.06.1990 відносилося до суспільної групи колгоспний двір (а.с.21).

Відповідно до технічного паспорта від 19.02.2019 та довідки Стрийського МБТІ від 14.03.2019 №539, в АДРЕСА_1 розташований житловий будинок «А-1» загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами, а саме: сараєм «Б», вбиральнею «В» (а.с.14-17).

Відповідно до Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №2398 від 24.04.1997, ОСОБА_10 передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,69 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Зарічненської сільської ради на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 14.04.1997 №230. Сертифікат зареєстрований в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №789 (а.с.18-19).

Заявою від 07.05.2019, зареєстрованою в реєстрі за №236, ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_10 (а.с.24).

Свідок ОСОБА_11 надав суду пояснення, за змістом яких він є чоловіком позивачки ОСОБА_1 . Її брат ОСОБА_6 спочатку проживав в с. Зарічне. Однак після розлучення переїхав жити в с. Подорожнє, де проживав разом з ними до дня смерті. Жінка доглядала за ним. Похоронила брата в с Зарічне.

Свідок ОСОБА_13 надала суду показання, за змістом яких вона є знайомою ОСОБА_1 , у якої був брат в с. Зарічне. В 2007-2008 він захворів і вона забрала його до себе в с.Подорожнє, де він проживав разом з нею до смерті. Похоронила брата в с. Зарічне.

Зміст правовідносин.

Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем (братом) на час відкриття спадщини, що є перешкодою для позивачки у оформленні в нотаріуса спадщини після його смерті.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки за первинним позовом права на спадкування за законом, а у позивачки за зустрічним позовом права власності на частину будинку як майна колгоспного двору, і неможливістю реалізації ними цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку), зокрема, через, його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту.

Водночас, нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення факту, яке має юридичне значення, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995.

Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 16 постанови роз`яснено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, з введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.

Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Приписами статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Положеннями статті 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_1 постійно проживала з рідним братом ОСОБА_6 до дня смерті і на день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Подорожнє Жидачівського району Львівської області.

Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт постійного проживання позивачки за первинним позовом ОСОБА_1 разом з її рідним братом ОСОБА_6 у селі Подорожнє Жидачівського району Львівської області на час смерті останнього повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами та показаннями свідків), які узгоджуються між собою, є логічними послідовними, доповнюють один одного, відповідають критеріям належності і допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають.

Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту постійного спільного проживання позивачки за первинним позовом ОСОБА_1 з рідним братом ОСОБА_6 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд зазначає, що встановлення цього факту породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки усуває перешкоди у вирішенні питання спадкування нею належних ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини прав, які не припинилися внаслідок його смерті.

Крім цього, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 у цьому житловому будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 . Станом на 15.04.1991 лише ці члени колгоспного двору мали право на частку у ньому, відтак з огляду на те, що розмір частки члена колгоспного двору встановлювався законом виходячи з рівності часток усіх членів двору, тому кожному належить по ј частці цього двору.

Крім цього, ОСОБА_10 належало право на земельну частку (пай) площею 0,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зарічненської сільської ради Львівської області, відповідно до Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №2398 від 24.04.1997, зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №789

За життя ОСОБА_10 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт на користь ОСОБА_5 , однак після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 не скористався своїм правом на прийняття спадщини у визначений законом спосіб та строк. Більше того, він заявив про відмову від прийняття цієї спадщини, про що оформив у нотаріуса відповідну заяву.

Таким чином, належні ОСОБА_10 на час відкриття спадщини права, які не припинилися внаслідок її смерті, спадкувалися за законом за правилами ЦК УРСР. До першої черги спадкоємців за законом входили її діти син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_1 , але лише ОСОБА_6 прийняв спадщину, оскільки вчинив дії, що свідчать про це, а саме: проживав із спадкодавицею (матір`ю) до дня смерті та фактично вступив у володіння спадковим майном (ј частки у майні колгоспного двору та право на земельну частку (пай).

За життя ОСОБА_6 особистого розпорядження не зробив, відтак після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина на належні йому права, які не припинилися внаслідок його смерті (Ѕ частки у майні колгоспного двору та право на земельну частку (пай), які спадкуються за правилами ЦК України. Спадкоємцем першої черги за законом є син спадкодавця ОСОБА_10 , однак той не прийняв спадщину у визначений законом спосіб та строк. Більше того, з поданої ним заяви вбачається, що він на спадкове майно не претендує. Єдиним спадкоємцем другої черги є ОСОБА_1 , яка вважається такою, що прийняла спадщину в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини (відповідний факт встановлений судом) та не заявляла про відмову від спадщини.

Однак відсутність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, належність спадкового майна до майна колгоспного двору та відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) позбавляє позивачку за первинним позовом можливості юридично оформити спадщину у визначений законом позасудовий спосіб.

Суд також зазначає, що ОСОБА_2 належить ј частки майна колгоспного двору, до якого зокрема відноситься житловий будинок АДРЕСА_1 . Її син ОСОБА_10 ствердив суду відповідною письмовою заявою, що не претендує на частку у майні цього двору, відтак частка, яка б мала йому належати у ньому (ј), переходить до того з членів колгоспного двору, який не заявляв про непретендування на майно у ньому (останнього члена колгоспного двору), тобто до ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 має обґрунтоване право власності на Ѕ частину житлового будинку, разом з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що первинний і зустрічний позови слід задовольнити повністю.

На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1262, 1268, 1296 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у селі Подорожнє Жидачівського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на Ѕ частину житлового будинку «А-1» загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (сараєм «Б», вбиральнею «В»), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на земельну частку (пай) площею 0,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зарічненської сільської ради Львівської області, відповідно до Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №2398 від 24.04.1997 та зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №789.

Зустрічний позово ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на частину будинку задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку «А-1» загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (сараєм «Б», вбиральнею «В»), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 25 серпня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів