ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
25 серпня 2021 року Новотроїцький районний суд
в складі: головуючого судді - Решетова В.В.
секретар судового засідання - Сушко Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новотроїцької селищної ради Генічеського району Херсонської області про визнання права власності за набувальною давністю
Позивач ОСОБА_1 вернулася до суду з позовом до Новотроїцької селищної ради Генічеського району Херсонської області про визнання права власності за набувальною давністю, який мотивує тим, що 07.09.2004 року ОСОБА_2 придбала однокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить вказана однокімнатна квартира. Спадкоємцем став її син ОСОБА_3 , який на час її смерті перебував у місцях позбавлення волі, де своєю заявою відмовився від прийняття спадщини, яка складалась із вище вказаної квартири на користь ОСОБА_1 . В 2009 році ОСОБА_3 помер в місцях позбавлення волі. Ще до придбання вказаної квартири ОСОБА_2 проживала в будинку позивача. Після придбання квартири ОСОБА_1 продовжувала піклуватись за ОСОБА_2 , так як вона потребувала сторонньої допомоги. Після її смерті позивач доглядала за квартирою, а після смерті сина спадкодавиці добросовісно заволоділа нею та відкрито і безперервно, більше десяти років, проживає в ній, сплачує весь час за комунальні послуги, утримує її за свій рахунок. Заповіт ОСОБА_2 не складала, ОСОБА_3 після смерті матері спадщину не прийняв, своєї сім`ї, дружину та дітей не мав. Просить визнати за нею право власності на квартиру ОСОБА_2 за набувальною давністю.
В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Калімбет Т.А. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві.
Позивач будучи допитаною в якості свідка суду показала, що вона доглядала за ОСОБА_2 , а тому проживала разом з нею в її квартирі по АДРЕСА_2 на п`ятому поверсі. Її власна сім`я проживає по АДРЕСА_3 . У неї в сім`ї були негаразди тому вона проживала в квартирі ОСОБА_2 , яка потребувала сторонньої допомоги. Інколи вона проживала в будинку по АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 за життя зловживала спиртними напоями, хотіла скласти заповіт на ім`я ОСОБА_1 , але вона відмовила, так як у ОСОБА_2 був син, ОСОБА_3 який відбував покарання в місцях позбавлення волі строком одинадцять років, де і помер в 2009 році. Після смерті сина спадкодавиці, в 2009 році вона самовільно зайшла в квартиру та стала там проживати, так як мала ключі, з 2007 року вона проживає постійно в квартирі ОСОБА_2 опікується нею, сплачує комунальні послуги, зробила ремонт, замінила сантехніку, меблювала її для себе, миє, прибирає, красить та біле в квартирі. Інколи на протязі місяця, бувало одинадцяти місяців, вона проживала в будинку по АДРЕСА_3 в якому проживає її син, бувало зовсім не приходила до сина.
Представник відповідача до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність за наявними у справі доказами.
Свідок ОСОБА_4 , яка проживає в будинку по АДРЕСА_4 на першому поверсі, суду показала, що ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 проживає більше як десять років. Вона опікувалась ОСОБА_2 , яка померла в 2007 році. З 2017 року ОСОБА_1 сплачує в ОСББ внески за будинок. Коли настає зимовий період тоді ОСОБА_1 на декілька тижнів іде проживати до сина. Свідок особисто була в квартирі АДРЕСА_2 , в якій є речі ОСОБА_1 , яка на даний час проживає в спірній квартирі та опікується нею.
Свідок ОСОБА_5 , яка проживає в будинку АДРЕСА_5 , суду показала, що вона в своїй квартирі проживає на протязі шістнадцяти років. В квартирі №78 , в якій проживає ОСОБА_1 , раніше проживала ОСОБА_2 , яка хворіла легенями. За ОСОБА_2 опікувалась ОСОБА_1 до її смерті, вона її бачила щодня. Бувало ОСОБА_1 мила підлогу на площадці в під`їзді. На даний час ОСОБА_1 перевезла свої речі в квартиру та проживає в ній.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу квартири від 07.09.2004 року ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_6 /а.п. 10/.
Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 07.09.2004 року підтверджено право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 /а.п. 11/.
Відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.05.2007 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.п. 14/.
ОСОБА_2 мала сина ОСОБА_3 , що підтверджується його свідоцтвом про народження від 01.08.1972 року /а.п. 15/.
З довідки про склад сім`ї виданої Новотроїцьким НЖКП вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_2 з 05.11.2004 року та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.п. 18/.
Заявою від 29.01.2009 року №27/554 ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 /а.п. 64/.
За даними Державного реєстра актів цивільного стану громадян відомо, що громадянин ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №833 від 16.03.2009 року, складений Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), /а.п. 54/, така інформація підтверджується також листом ДУ "Херсонський слідчий ізолятор" від 20.01.2021 року №24/5-228/трк, відповідно до якої ОСОБА_3 помер в установі ІНФОРМАЦІЯ_2 , похований за рахунок установи на Херсонському міському кладовищі, селище Геологів, могила №10, ряд 13,сектор 93 /а.п. 49/.
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.05.2021 року №64944803 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, спадщину після його смерті ніхто не прийняв /а.п. 71/.
Відповідно до ч.1,4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає, що підстав для задоволення такого позову немає.
Так, з аналізу положень ст. 344 ЦК України, та роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.9-11 постанови №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» випливає, що обов`язковими підставами для визнання права власності за набувальною давністю, які обов`язково слід встановити суду, є добросовісність, відкритість, безперервність володіння майном протягом встановленого законом строку набувальної давності.
Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного документа, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування положень ст. 344 ЦК України. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Суд виходить з того, що позивач, вселяючись у спірну квартиру, не могла не знати, що квартира належить ОСОБА_2 , оскільки позивач проживала з власницею в її кватирі певний період часу, і достеменно знала, що вона користується чужим майном, власник майна їй була відома, обставин, які б свідчили про те, що вона відмовилася від свого права власності, судом не встановлено, що виключає застосування ст.344 ЦК України, оскільки за її змістом за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.
Крім того, суд враховує, що позивач ОСОБА_1 за життя ОСОБА_2 мала можливість на законних підставах отримати право власності на спірну квартиру, але цього не зробила.
Разом з тим, суд вважає, що фактичні дії позивача свідчать про самовільне вселення в квартиру, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , яка за життя не склала заповіт на ОСОБА_1 , так як мала сина ОСОБА_7 .
Суд критично ставить до довідок наданих позивачем, а саме акту звіряння розрахунків за електроенергію станом на 16.11.2020 року, за яким заборгованість за користування електроенергією по кв. АДРЕСА_2 , споживачем ОСОБА_2 відсутня /а.п. 21/, так як вказана довідка не має посилання на користування електроенергією саме ОСОБА_1 ; довідки Новотроїцького «НЖКП» про відсутність заборгованості за комунальними послугами за кв. АДРЕСА_2 станом на 16.11.2020 року, так як довідка не підтверджує проживання та утримання вказаної квартири саме ОСОБА_1 /а.п. 22/; довідки виданої головою ОСББ «Вікторія- 83» ОСОБА_4 про відсутність заборгованості за кв. АДРЕСА_2 на утримання будинку, яка видана ОСОБА_1 , яка не підтверджує її проживання в спірній квартирі ні на теперішній час, ні на протязі будь-якого іншого часу /а.п. 23/.
Позивачем надано суду акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарств та встановлення фактичного місця проживання/перебування громадян від 25.08.2021 року, відповідно до якого комісією встановлено, що ОСОБА_8 фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 .
Також позивачем надано довідку видану Новотроїцькою селищною радою від 30.12.2020 року №02-15-1711/0/20 з якої вбачається, що станом на день видачі довідки в квартирі за адресою АДРЕСА_1 ніхто не проживає /а.п. 34/.
Така інформація надана фактично одним органом влади, суперечить одна одній і не підтверджує факт безперервності володіння спірною квартирою позивачем, а навпаки говорить про те, що позивач постійно в спірній квартирі не проживала.
Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх умов такого набуття у сукупності, а саме добросовісності, безтитульності, давності, відкритості, безперервності.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач була обізнана відносно того, що власником квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка є предметом спору та, на яку вона просить визнати право власності за набувальною давністю, була ОСОБА_2 , а тому не можна вважати володіння позивачем квартири, добросовісним.
Таким чином позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка знає, хто є власником цього майна; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
З огляду на вище вказане та на покази надані позивачем в якості свідка, відповідно до яких ОСОБА_1 сама, після смерті сина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , самовільно вселилась в спірну квартиру та стала там проживати, без будь-яких на то законних підстав. В квартирі вона постійно не проживала, так як могла на протязі одинадцяти місяців проживати за іншою адресою в смт. Новотроїцьке, у будинку її сина, суд приходить до висновку, що позивач не проживала в оспорюваній квартирі безперервно та постійно.
Отже, суд вважає, що позивач не довела обов`язкової підстави набуття права власності за набувальною давністю як добросовісність. Сам по собі факт відкритого та безперервного користування нею спірною квартирою (проживання, технічне обслуговування, оплата житлово-комунальних послуг) не є достатньою підставою для виникнення у позивача права власності за набувальною давністю.
З огляду на встановлені судом обставини справи, враховуючи наведені норми матеріального права, слід дійти висновку, що позов із заявлених підстав задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою у позові, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 258, 259, 263-264, 274, 279 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новотроїцької селищної ради Генічеського району Херсонської області про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте Новотроїцьким районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Решетов