Провадження № 2/641/183/2021 Справа № 641/2502/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді - Маньковської О.О., за участю представника відповідача - Царук А.І., секретаря - Андросової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданої її представником - адвокатом Кузьміною Тетяною Григорівною до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

Уточнивши свої первинні позовні вимоги (а.с. 223), представник позивача - адвокат Кузьміна Т.Г. звернулась з позовом до суду в інтересах ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 Ѕ частини додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 34750,00 грн. по відшкодуванню витрат на навчання у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойка» Харківської області; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500,00 грн. по відшкодуванню витрат за проживання в гуртожитку; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, надану на підставі договору про надання юридичних (адвокатських) послуг № 25 від 27.03.2020 року у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається у Київському національному університеті культури і мистецтв на 1-му курсі факультету зв`язків з громадськістю та журналістики денної форми навчання бюджетного фінансування спеціальності «журналістика». До навчання у вищому навчальному закладі навчалась у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойка» Харківської області, де вартість навчання в період з 01.09.2018 року по 30.06.2019 року склала 69500,00 грн. Вказала, що у спірних правовідносинах норми глави 16 СК не можуть бути застосовані, оскільки ОСОБА_3 на момент звернення до суду є неповнолітньою, отже витрати на навчання у навчальному закладі та витрати на проживання в гуртожитку слід віднести до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини. Зазначила, що відповідач участі у додаткових витратах на дитину не приймає, у зв`язку з чим, представник позивача вважала, що відповідач має понести половину додаткових витрат на навчання у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойка» Харківської області в розмірі 34750,00 грн. Крім того, представник посилалась на проживання дитини на теперішній час поза межами дому, що знаходиться в м. Харкові, а проживає в гуртожитку в м. Києві, де вартість проживання складає 5000 грн., крім того необхідне фінансування на підручники, канцтовари, проїзд до навчального закладу та інше, тому позивач самостійно несе вказані витрати. Зазначила, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.04.2021 року стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ј з усіх видів заробітку, починаючи з 12.08.2020 року і до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Проте, визначений розмір аліментів є недостатнім. Таким чином, представник вважала за необхідне стягнути з відповідача 50 % сплачених за гуртожиток витрат.

Представник відповідача надав до суду відзив, в якому заперечував проти уточнених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Так, представник відповідача вказав, що Червонозаводським районним судом м. Харкова 17.06.2013 року по справі № 646/4240/13-ц було прийнято рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 до досягнення дитиною повноліття. При постановці даного рішення судом досліджено всі обставини, які мали бути враховані при визначенні розміру аліментів, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище батька; наявність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків; відсутність на праві власності, у володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. З моменту винесення вказаного вище рішення матеріальне становище відповідача не змінилось. Крім того, зазначив, що позивачем не доведена необхідність додаткових витрат на утримання дитини. Так, доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на розвиток здібностей дитини, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати. Так, проаналізувавши інформацію з відповідних сайтів глобальної мережі інтернет щодо Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Авторська школа Бойка», встановлено, що дана справа спеціалізується на поглибленому вивченні математики, але ж у доньки відповідача не було і немає особливих здібностей до точних наук, які необхідно розвивати. І, як вбачається з матеріалів позову, вищу освіту вона здобуває на факультеті журналістики. Вказав, що матеріальне становище відповідача не дозволяє навіть часткової компенсації додаткових витрат. Зазначив, що визначені позивачем витрати не викликані особливими обставинами, не вив`язані з розвитком конкретних здібностей доньки (творчих, спортивних тощо), а тому не є додатковими в розумінні ст. 185 СК України. Вказані витрати позивач поніс та збирається понести на відвідування навчального закладу (хоча навчання в Університеті проходить за рахунок держави) і вони відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дітей, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вважає, що витрати позивача в цій частині не зумовлені особливими обставинами, а витрати на навчання неможливо віднести до таких, що зумовлені розвитком здібностей дитини. Отже, виходячи із вищевказаних правових положень, саме на позивача покладений обов`язок довести, які фактичні витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами вона здійснила, або, які витрати в майбутньому їй необхідно буде понести, при цьому розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Проте, таких доказів позивач в позові не надала, в зв`язку з недоведеністю позовних вимог в цій частині. Разом з тим заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу у зв`язку з необґрунтованістю позову та недоведеністю факту надання таких послуг.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому остання заперечувала проти відзиву з підстав його необґрунтованості.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заву з проханням розглянути справу за її відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позовні вимоги задовільнити. В подальшому надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов. При цьому, просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що постійно спілкується з дитиною, надає матеріальну допомогу, в тому числі не пов`язану зі стягненням аліментів. Вказав, що позов в частині стягнення витрат на навчання в школі Бойко не визнає з тих підстав, що це математична школа, проте, у дитини відсутні математичні здібності, й на цей час вона навчається на факультеті журналістики, тому вважає, що витрати позивача на спеціальну школу були недоцільними й рішення з цього приводу приймалось без його участі. Крім того, зазначив щодо необґрунтованості вимог в частині стягнення витрат на проживання в гуртожитку з тих підстав, що донька постійно проживає в м. Харкові в зв`язку з карантинними заходами.

Суд, дослідивши доводи учасників справи, заслухавши їх вступне слово, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.06.2013 року на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 1000 грн., починаючи з 14.05.2013 року, що не оспорювалось в судовому засіданні сторонами.

В подальшому рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 22.04.2021 року з відповідача стягнуті аліменти на користь доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 12.08.2020 року і до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, що також не оспорювалось сторонами в судовому засіданні.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм та практики Верховного Суду суд приходить до наступних висновків.

Позивачка просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини.

Так, згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 26 березня 2018 року справа №487/3431/15-ц, від 17 травня 2018 справа № 643/11742/16-ц та від 26 вересня 2018 року № 761/6933/17.

Позивачка зазначає, що протягом 2018 - 2019 роки понесла додаткові витрати на розвиток доньки у зв`язку з навчанням у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойка» Харківської області в розмірі 69 500,00 грн. Крім того, нею було сплачено за проживання доньки в гуртожитку в Київського Національного університету культури та мистецтв за період з 01.09.2019 по 30.06.2020 року суму в розмірі 5000 грн., що підтверджується наданими довідками (а.с. 7,8, 12).

Заперечення відповідача в частині відсутності підстав для стягнення коштів за час навчання дитини у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойка» Харківської області з підстав відсутності у дитини здібностей відповідного напрямку, суд оцінює критично.

Так, згідно свідоцтва про здобуття повної загальної середньої освіти з відзнакою ОСОБА_3 , здобула повну загальну середню освіту в 2019 році в Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойка» Харківської області й нагороджена золотою медаллю за Високі досягнення за навчання (а.с. 97).

Також судом приймаються до уваги сертифікат «Левеня 2017», виданий Міністерством освіти і науки України, Львівський фізико-математичний ліцей при Львівському Національному університеті ім. І. Франка, виданий ОСОБА_4 , який посвідчує, що вона була учасником всеукраїнського фізичного конкурсу й показала відмінний результат (а.с. 103). З сертифікату «Кенгуру 2013», виданого Міністерством освіти і науки України, Львівський фізико-математичний ліцей при Львівському Національному університеті ім. І. Франка, виданий ОСОБА_4 , вбачається, що вона була учасником Міжнародного математичного конкурсу й показала добрий результат (а.с.104). Також, суд бере до уваги диплом, яким нагороджена ОСОБА_4 , учениця авторської школи ОСОБА_4 як учасниця Всеукраїнської онлайн олімпіади юних математиків (а.с 108).

Крім того, суд критично оцінює заперечення відповідача в тій частині, що донька постійно проживає в м. Харкові в зв`язку з карантинними заходами, оскільки згідно квитанції № ПН230 від 27.08.2019 року, ОСОБА_3 сплачено за проживання в гуртожитку 5000 грн. за період 01.09.2012 року по 30.06.2020 року. Доказів на підтвердження позиції відповідача суду не надано.

Також суд вважає необґрунтованими твердження відповідача щодо відсутності фінансової спроможності щодо оплати вказаних витрат з тих підстав, що на його утриманні знаходяться батьки похилого віку.

Так, Актом обстеження квартири (домоволодіння) від 09.06.2020 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 постійно проживають ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 . Мешкаючи разом з батьками, ОСОБА_2 надає їм фінансову підтримку на лікування і утримання житла (а.с. 66).

Проте, відповідних рішень суду щодо перебування батьків на утриманні ОСОБА_2 - суду не надано, в зв`язку з чим, вказані твердження відповідача є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Також Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців на громадських формувань підтверджується, що ОСОБА_2 є зареєстрованим як фізична особа- підприємець, що не заперечувалось в судовому засіданні відповідачем (а.с. 10).

Разом з тим, надані податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , які судом оцінюються як такі, що не відображають належним чином та в повному обсязі майновий стан відповідача.

Так, з наданої довідки МВС вбачається, що особі з РНОКПП НОМЕР_2 належить автомобіль Оpel kadett 1.4, 1986 року випуску, дата реєстрації 19.03.2003 року, автомобіль Mitsubishi Grandis, 2008 року випуску, дата реєстрації 11.04.2008 року (а.с. 9). Як вбачається з відзиву на позов, складеного відповідачем вбачається, що РНОКПП НОМЕР_2 належить відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 32).

При цьому розписка, надана відповідачем щодо продажу автомобіля Mitsubishi Grandis, 2008 року випуску, дата реєстрації 11.04.2008 року ОСОБА_9 судом оцінюється критично, як така, що оформлена належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства України (а.с. 68).

Також судом оцінюється критично заперечення відповідача в тій частині, що заявлені до стягнення витрати не є додатковими в розумінні положень ст. 185 СК України.

Проте, пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами: окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, зокрема, у зв`язку із розвитком певних її здібностей. Особливі обставини можуть бути зумовлені, в тому числі позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Враховуючи, що в даному випадку доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину є документи, які свідчать про витрати на розвиток, здібності дитини та свідчать про необхідність додаткових витрат, а також підтверджене фактичне понесення цих витрат позивачем в цій справі, зважаючи на те, що в даному випадку з відповідача по справі стягнуті аліменти на дитину, враховуючи фінансову спроможність відповідача щодо можливості оплати додаткових витрат, суд дійшов висновку про обґрунтованість даного позову.

При розв`язанні вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу , суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2021 представником позивача розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла в зв`язку із розглядом справи (а.с. 223), загальна сума яких складає 10 000 грн. згідно укладеного договору про надання юридичних (адвокатських) послуг № 25 від 27.03.2020 року.

Також матеріали справи містять Акт виконаних робіт, де зазначені тарифи, якими сторони Договору керуються при наданні доручень та отримання правових послуг, ордер про надання правничої правової допомоги, виданий адвокатським об`єднанням «Феміда» на підставі договору від 27.03.2020 року № 25, а також квитанція до прибуткового касового ордера № 25 від 02.07.2021 року про прийняття від ОСОБА_1 АО «Феміда» за юридичні послуги на виконання договору № 25 від 27.03.2020 року суми в розмірі 11350 грн.

Згідно частин 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом враховуються положення правового висновку, викладеного в Постанові Великої палати Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19.

Суд критично оцінює заперечення представника відповідача щодо стягнення правничої допомоги, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Кузьміною Т.Г. професійної правничої допомоги у цій справі, тому суд дійшов висновку, щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача в розмірі 10 000 грн. 00 коп., оскільки їх розмір підтверджений належними та допустимими доказами, що є підставою для задоволення заяви та ухвалення у справі додаткового рішення.

Крім того, при вирішенні питання про стягнення правничої допомоги на користь відповідача, суд виходить з того, що в даному випадку позовні вимоги задоволені в повному обсязі, в зв`язку з чим, витрати відповідача на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

Судовий збір в сумі 840 ,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач була звільнена від сплати такого при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 34750 (тридцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 коп., а саме: витрат на навчання у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойка» Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, як 1/2 витрат на проживання в гуртожитку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , зареєстрована,: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , зареєстрований: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлений 25.08.2021 року.

Суддя: О. О. Маньковська