КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 14.04.2010 р.

Банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до умов договору виконав у повному обсязі, надавши кредитну картку з встановленим лімітом. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 02.11.2020 р. має заборгованість у розмірі 19 850,23 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 962,08грн, 0,00грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 15962,08грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 3888,15грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00грн - нарахована пеня; 0,00грн - нарахована комісія.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л. , діюча в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК Українидоговори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК Українивстановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, що між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 14.04.2010 р., згідно якого відповідач отримав кредит - картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між банком та ним Договір приєднання у розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України.

При цьому зазначалось, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку, і відповідач зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

З наданої Банком довідки слідує, що ОСОБА_1 були видані наступні кредитні картки:

НОМЕР_1 (дата відкриття 10.07.2011 р., з терміном дії до 07/13), НОМЕР_2 (дата відкриття 04.12.2009 р., з терміном дії до 10/13), НОМЕР_3 (дата відкриття 19.07.2010 р., з терміном дії до 04/14), НОМЕР_4 (дата відкриття 05.08.2013 р., з терміном дії до 06/17), НОМЕР_5 (дата відкриття 01.08.2017 р. , з терміном дії до 05/21 р.) (а.с.14).

Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем укладено кредитний договір, який в установленому Законом порядку не оспорений.

Крім того, з виписки по картковим рахункам відповідача ОСОБА_1 , які є первинними бухгалтерськими документами, слідує, що останній отримав кредитні кошти, користувався ними, однак несвоєчасно виконував свої зобов`язання щодо їх повернення (а.с. 52-66).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту. (постанова Верховного Суду від 16 вересня 2020 року).

Як слідує з позиції відповідача, висловленої ним при розгляді справи в суді першої інстанції, останній не заперечував факт підписання заяви, отримання кредитних коштів, свого контр розрахунку заборгованості не надав, в зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення процентів, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку не містять підпису відповідача, сторонами не було погоджено умови договору щодо нарахування та сплати процентів, пені та штрафів.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Витяг з умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Так, надані позивачем умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Разом з тим, зматеріалів справи слідує, що відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold Light», яка містить умови щодо розміру базової процентної ставки - 2,5% в місяць, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування неустойки: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = (пеня1)+ (пеня2)= (базова відсоткова ставка за договором) /30 -нараховується за кожний день прострочки кредиту, (пеня 2) = 1% від заборгованості, але не менше 50 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочи на суму понад 50 грн.; штраф при порушенні строків по будь-якому із платежів більш ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії (а.с. 16). Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 02.11.2020 р. відповідач має заборгованість у розмірі 19850,23 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15962,08грн, 0,00грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 15962,08грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 3888,15грн - заборгованість за простроченими відсотками. При цьому, з матеріалів справи слідує, що відповідач не заперечував факт укладення кредитного договору. Висновки суду першої інстанції про те, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є доказом, оскільки матеріали справи не містять розрахунок заборгованості, який відповідає Анкеті-заяві №б/н від 14.04.2010 р. є помилковими, оскільки вказаний розрахунок узгоджується з матеріалами справи й не спростований стороною відповідача належними та достовірними доказами.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сторонами не було погоджено умови договору щодо нарахування та сплати процентів.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 962,08грн. та заборгованість за простроченими відсотками в сумі 3888,15грн., а всього підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 19 850,23 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 2 102 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.367, 374,376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року - скасувати та постановити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , (ІПН: НОМЕР_6 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 850 грн. 23 коп. та 2 102 грн. суми судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: