Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1258/21
Провадження № 2/273/239/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань Макарчук І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Профіт капітал», третя особа на строні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича про визнання виконавчого нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів,

в с т а н о в и в:

13.05.2021 до Баранівського районного суду Житомирської області надійшла заява від ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Профіт капітал», третя особа на строні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича про визнання виконавчого нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що в березня 2021 року вона отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2021 №64837946, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Профіт капітал» на підставі виконавчого напису №18585 від 03.02.2021 вчиненого нотаріусом Гораєм О.С., 17245, 01 боргу.

Не погоджуючись із вказаним виконавчим написом ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про його скасування.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

При цьому, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву згідно якого заперечував щодо задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовував тим, що станом на 17.06.2021 Договір відступлення прав вимоги №02112018-Д від 02.11.2018, укладений між ТОВ «ФК «Провіт Капітал» та ТОФ «Фінансова компанія «Дінеро» невизнаний недійсним в судовому порядку, а відповідно залишається правомірним й таким, що встановлює для тОВ « Фінансова компанія» Профіт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 заборгованості за Договором кредитної лінії № AG 4575824 від 28.01.2019 року на загальну суму 17 245. 01 грн.

Третя особа приватний нотаріус Горай О.С. подав до суду листа згідно якого у нього немає можливості для подачі доказів так як Міністерством юстиції України йому анульовано свуідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Крім того, ОСОБА_2 повідомляє про те, що 28.07.2021 в нотаріальній конторі було проведено обшук та вилучено документи нотаріального діловодства та архіву відповідно.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач в обґрунтування своїх вимог не посилається ті що визначені законом, а саме: що суми , на які виконавчий напис не є безспірним, стягував не надав нотаріусу усі документи, які підтверджують заборгованість, пропущений строк вчинення виконавчого напису.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247ЦПК України.

Судом встановлено, що 03.02.2021 було винесено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 170245.01 грн (а.с. 5).

16.03.2021 на підставі вказаного вище виконавчого напису було відкрито виконавче провадження серії ВП №64837946 (а.с. 7)

Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус вчинив його з порушенням вимог законодавства. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (Закон № 3425-XII).

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Пунктом 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 року № 6-158цс15, яка відповідно до ст.. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України.

Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх.

Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

З урахуванням наведено, слід дійти до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

Вказані обставини не спростовуються і відповідачем у поданому відзиві. На підтвердження своїх заперечень відповідач надає суду Договір відступлення права вимоги №02112018-Д за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дінеро» передала Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» право грошової вимоги до Боржників вказаних у реєстрах Боржників, укладеними між Кредитором і Боржником (а.с. 40).

Згідно Витягу з Реєстру Боржників №7 до договору №02112018-Д від 02.11.2018 ОСОБА_1 28.01.2019 уклала Договір L8193778 (а.с. 41).

З викладеного вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором L8193778.

При цьому, договір відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 був укладений до того як кредитні відносини виникли у ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дінеро», адже договір відступлення укладено 02.11.2018, в той час, як кредитний договір укладено 28.01.2019 (а.с. 40, 41).

Таким чином, суд не погоджується із твердженням відповідача та вважає, що приватним нотаріусом не в повній мірі було досліджено матеріали на підставі яких видавався виконавчий напис, адже з вище викладеного вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» не мала права вимоги до ОСОБА_1 за договором відступлення грошової вимоги. До такого висновку суд дійшов зважаючи на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» не мала права вимоги до ОСОБА_1 на момент укладення договору відступлення предметом якого згідно п 1 була саме передача пакету заборгованості.

За даних обставин, було б доречно дослідити первісний кредитний договір між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 , однак відповідач на підтвердження наявності заборгованості такого суду не пред`явив.

Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Подані фінансовою установою документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту, так і процентів, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені, як і суми штрафу та пені.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Таким чином, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 гл. 16 розд. II Порядку річний строк для вчинення виконавчого напису пов`язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника. Отже, право вимоги у стягувача виникає з моменту неналежного виконання зобов`язання боржником у визначений договором строк.

Не дивлячись на викладене, відповідачем не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 порушила договір та не виконала його зобов`язання.

Так, відповідачем не надано суду ні сам кредитного договору за допомогою якого можна було б встановити строк кредитування ОСОБА_3 , ні підтверджень того, що ОСОБА_1 отримувала письмову вимогу про повернення коштів, що є необхідним для встановлення строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис.

Крім того, в оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема,постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в якупостановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються:а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинноюпостанову КМУ №662від 26.11.2014в цій частині.

Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року.

Таким чином, кредитний договір №L8193778 від 28.01.2019 року на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за кредитним договором.

Протилежного суду не доведено та під час розгляду справи не здобуто.

Для правильного застосування статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у спорі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд має перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто:

1) чи існувала заборгованість узагалі;

2) чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі;

3) та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність достатніх доказів для спростування доводів позивача, за наявності розбіжностей у датах укладення кредитного договору та договору відступлення права вимоги, за відсутностікредитного договору, що ставить під сумнів існування заборгованості узагалі, за відсутності доказів які б підтверджували факт отримання позивачем письмової вимоги щодо повернення коштів від відповідача, а також з урахуванням того, що приватний нотаріус не відреагував на вимогу суду та не надав документів на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, суд вважає вимогу про його скасування такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача 1362 грн. сплаченого судового збору.

Що стосується стягнення витрат на користь позивача за професійну правничу допомогу то суд виходить з наступного: Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У Постанові Верховного Суду від 16.04.2020р. по справі № 727/4597/19 колегією суддів зроблено висновки, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката та одночасно доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Отже, як випливає з вищевикладеної позиції Верховного Суду, видана адвокатом квитанція, довідка або інший документ, складений у довільній формі на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо) є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Нурієвим Р.Т. було укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно п 3.1 Договору Замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 4000 грн за послуги визначені п 1.2 Договору (а.с. 14).

Із квитанції №101J4402M вбачається, що ОСОБА_1 перерахувала на користь ОСОБА_4 4000 грн (а.с. 2).

З огляду на вище викладене, зважаючи на наявність документів, що підтверджують рух коштів, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення на її користь із відповідача витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 141, 206, 258-259, 265, 268, 352-355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03 лютого 2021 року за №18585 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станславовичем про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області 03.03.2009 року, ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_2 ,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Профіт капітал», м Київ, вул Набережно Лугова, 8, 04071, , 17 245 (сімнадцять тисяч двісті сорок п`ять) грн 01 коп, у тому числі: прострочену заборгованість за сумою кредиту 8 100 грн, прострочену заборгованість за відсотками 1 045 грн, строкову заборгованість за штрафами і пенями 8 100 грн, на підставі кредитного договору 1.8193778 (AG 4575824) від 28 січня 2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством «Фінансова компанія» Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 02112018 Д від 02.11.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Профіт капітал».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Профіт капітал», на користь ОСОБА_1 відраховану суму погашеної заборгованості в розмірі 2 686 (дві тисячі шістсот вісімдесят шість) грн. 75 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Профіт капітал», на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. та виртати за надання правової допомоги в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн.

Заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 31 травня 2021 року шляхом зупинення виконання виконавчого напису від 03.02.2021 за №18585 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станславовичем про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області 03.03.2009 року, ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Профіт капітал», м Київ, вул Набережно Лугова, 8, 04071, , 17 245 (сімнадцять тисяч двісті сорок п`ять) грн 01 коп, у тому числі: прострочену заборгованість за сумою кредиту 8 100 грн, прострочену заборгованість за відсотками 1 045 грн, строкову заборгованість за штрафами і пенями 8 100 грн, на підставі кредитного договору 1.8193778 (AG 4575824) від 28 січня 2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством «Фінансова компанія» Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 02112018 Д від 02.11.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Профіт капітал», виконавче провадження по якому за № 64837946 від 16.03.2021 відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В.- скасувати після набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є.А. Новицький