РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Яценка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, в якому просила визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_3 08.08.2019 та посвідчений секретарем Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Гудимою С.Г., який зареєстровано в реєстрі за №81 (а.с.1-2), стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, правничої допомоги та поштових витрат. Позивач зазначила, що орієнтовний розмір судових витрат може скласти 11000 грн. (а.с.81).

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , який був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка вона звернулась з приводу оформлення спадщини до Бердичівської державної нотаріальної контори, де їй стало відомо про наявність заповіту, складеного на відповідача ОСОБА_2 . Даний заповіт вона вважає недійсним, оскільки її чоловік на момент його складення тяжко хворів, через похилий вік та забудькуватість не завжди усвідомлював значення своїх дій. В 2010 та 2014 роках він перебував на стаціонарному лікуванні в ході якого йому було встановлено діагноз інтелектуально-мнестичні розлади та галюцинаторний синдром. Протягом останніх років життя ОСОБА_3 постійно приймав ліки, які впливали на його свідомість.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 16.01.2020 відкрито провадження у даній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.28).

Ухвалою від 11.03.2020 по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження у даній справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.93-94).

20.01.2021 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №281-2020 і ухвалою від 22.01.2021 провадження у справі поновлено (а.с.167).

Ухвалою від 12.08.2021 підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (в.с.245).

Представник позивача адвокат Потапова Т.М. в поданій до суду заяві просила дану справу розглянути у її відсутність та у відсутність позивача ОСОБА_1 . Зазначила, що позовні вимоги підтримують повністю і простять їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в заяві по телефону просив розгляд справи провести без його участі, при вирішенні спору поклався на розсуд суду, заперечив щодо стягнення з нього судових витрат.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області сільський голова В. Перепечай в поданій до суду заяві просив розгляд справи провести без участі представника сільської ради, щодо вирішення спору поклався на розсуд суду (а.с.222).

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено таке.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження від 29.02.1980 серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 20.11.1977 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 10.09.2019 серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер в с. Тарасівка Жмеринського району Вінницької області 16.08.2019 (а.с. 8).

Згідно копії заповіту від 08.08.2019 ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося,у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом заповів ОСОБА_2 . У зв`язку з хворобою ОСОБА_3 , на його особисте прохання та за його дорученням, після прочитання заповіту секретарем Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, а також свідками вголос, даний правочин у присутності заповідача підписав ОСОБА_6 . Заповіт складено та посвідчено за місцем проживання ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 (а.с.9).

Згідно копії довідки Міського комунального виробничого дитлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №7 м. Бердичів Житомирської області від 12.09.2019 №1382 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 знаходилася на утриманні ОСОБА_3 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 13, 14).

Відповідно до листа Бердичівської міської ради Житомирської області від 15.11.2019 №Г-2541 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 здійснили приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 15).

Згідно заяви ОСОБА_3 від 09.12.1997 він звернувся керівника органу приватизації щодо передачі та оформлення в спільну часткову власність квартири, яка розташована в АДРЕСА_4 , в рівних долях між членами сім`ї (а.с.18, 19).

Згідно розпорядження органу приватизації №8819 (Ф-8) від ОСОБА_3 надійшла заява на приватизацію квартири по АДРЕСА_5 (а.с.17).

Згідно довідки про склад сім`ї начальника ДУКЕЧ ОСОБА_7 у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 мешкали і мали право на житло ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.20).

Згідно довідки Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 06.10.2019 №938 на території сільської ради за ОСОБА_3 рахуються земельні ділянки площею 0,8783 га та 0,8783 га для товарного сільськогосподарського виробництва (по ? земельних часток (паїв) переоформлена спадщина), які перебувають в оренді ФГ «Дзялів» (а.с. 16).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №57708731, який видано Бердичівською державною нотаріальною конторою 26.09.2019після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 в спадковому реєстрі Бердичівською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №383/2019 (а.с. 10).

Відповідно до копії спадкової справи №383/2019, яка зведена Бердичівською державною нотаріальною конторою 26.09.2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 26.09.2019 до Бердичівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_1 (а.с.204 на звороті). Тарасівська сільська рада Жмеринського району Вінницької області повідомила Бердичівську державну нотаріальну контору про наявність заповіту ОСОБА_3 (а.с. 210 на звороті). 04.10.2019 із заявою про прийняття спадщини за заповідом після смерті ОСОБА_3 (а.с.212 на звороті).

Згідно копії витягу із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 з 13.07.2010 по 29.07.2010 знаходився на лікування в гастроентерологічному відділені обласного госпіталю ВВ з діагнозом: хронічний гепатит змішаного ґенезу з переходом в цироз печінки, ГЦП 1 ст. загострення хронічного панкреатиту. Дисциркуляторна енцефалопатія посттравматичного і алкогольного ґенезу Ш ст., інтелектуально-мнестичні розлади, галюцинаторний синдром. Алкогольна полінейропатія. Метаболічна міокардіопатія, СН П ст. (а.с.11).

Згідно витягу із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_3 з 25.06.2014 по 08.07.2014 знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні обласного госпіталю для ВВ з діагнозом: Енцефаломієлополінейропатія ІІ-ІІІ ст. інтоксикаційного ґенезу, нижній парапарез, F-1070 (а.с.12).

Відповідно до листа головного лікаря КНП «Госпіталь Ветеранів Війни» Житомирської обласної ради Журбенка П.Ю. від 19.11.2020 №399 ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в гастроентерологічному відділенні в липні 2010 року, з 27.11.2013 по 12.12.2013 в неврологічному відділенні, з 25.06.2014 по 08.07.2014 в неврологічному відділенні, з 21.06.2016 по 07.7.2016 в хірургічному відділенні (а.с.157).

Згідно Епікрізу стаціонарного хворого ОСОБА_3 08.08.2012 в результаті його обстеження встановлено клінічний діагноз: основний психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Зловживання зі шкідливими наслідками (а.с.159).

Згідно Епікрізу стаціонарного хворого ОСОБА_3 22.09.2012 в результаті його обстеження встановлено клінічний діагноз: основний гостре отруєння сурогатами алкоголю; супутній інтоксикаційна енцефалопатія (а.с.158).

Згідно відповіді Неврологічного диспансерного відділення поліклініки КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради від 20.02.2020 №37 ОСОБА_3 перебував під консультативним наглядом з 06.08.2010 по 13.02.2018 з діагнозом: тривожно-галюцинаторний синдром на фоні посттравматичної енцефалопатії (а.с.82).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №281-2020 від 21.10.2020 ОСОБА_3 , 1956 року народження, мешканець м. Бердичів Житомирської області на момент підписання заповіту 08.08.2019 року, страждав на виражену деменцію внаслідок змішаного (судинного, інтоксикаційного, післятравматичного) ураження головного мозку з психічними порушеннями у вигляді тривожно-галюцинаторного синдрому та станами порушеної свідомості, судомними нападами середньої частоти. Ступінь вказаного слабоумства та психічних розладів у ОСОБА_3 в момент складання заповіту 08.08.2019 року була настільки виражена, що він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 164-167).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Частиною третьою ст. 1247 ЦК України передбачено, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно з частиною третьою ст. 1247 ЦК України, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. За частиною четвертою вказаної статті, заповіти посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Пунктом 1 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено, що нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статей 1233-1257 ЦК України та особисто подані нотаріусу.

Згідно п. 2.5. Наказу Міністерства Юстиції України від 11.11.2011 №3306/5, яким затверджено «Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» при вчиненні нотаріальних дій визначається обсяг цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, встановленому статтею 44 Закону України «Про нотаріат», згідно якої під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь.

Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом громадянина України або іншими документами, передбаченими статтею 43 цього Закону (крім посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними.

У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов`язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою.

З огляду на частини другу ст. 1257 ЦПК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В судовому засіданні встановлено, що секретарем Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Гудимою С.Г. під час посвідчення 08.08.2019 заповіту ОСОБА_3 не визначено обсяг цивільної дієздатності останнього, який, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №281-2020 від 21.10.2020, внаслідок слабоумства та психічних розладів в момент складання заповіту 08.08.2019 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, суд доходить висновку, що волевиявлення ОСОБА_3 в момент складання заповіту не відповідало його внутрішній волі, що в розумінні ч.2 ст. 1257 ЦК України є підставою для визнання такого заповіту недійсним, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 понесених судових витрат по сплаті судового збору, правничої допомоги та поштових витрат суд зазначає наступне.

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути зокрема договір про надання правової допомоги; ордер.

Згідно ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У випадках, коли сума витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

З квитанції № 73 від 27.12.2019 вбачається, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір за звернення до суду з позовною заявою в розмірі 768,40 грн. (а.с.2а).

З ордеру про надання правової допомоги серії ЖТ №47084 від 05.02.2020 вбачається, що адвокатом Потаповою Т.М. надається правова допомога ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 01.02.2020 (а.с.37).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене та враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 та її представником адвокатом Потаповою Т.М. будь-яких доказів на підтвердження понесених судових витрат за надання правничої допомоги та поштових витрат до суду не надано, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 768,40 грн., а позовні вимоги в частині стягнення витрат за надання правничої допомоги та поштових витрат задоволенню не підлягають, оскільки понесення позивачем таких витрат не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним заповіт, складений 08.08.2019 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений секретарем Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Гудимою С.Г., зареєстрований у реєстрі за №81.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя