Дата документу 13.09.2021 Справа № 337/5768/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/5768/20Головуючий у 1-й інстанції Гнатик Г.Є.
Пр. № 22-ц/807/2058/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» (надалі КП «Водоканал») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, судових витрат

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року КП «Водоканал» звернулося до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 5-6), в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача борг у розмірі 10452,08 грн. за спожиту воду і послуги водовідведення, а також судовий збір на загальну суму 2102,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 . Відповідачі користуються послуги КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, і тому за період з 01.06.2008 року по 31.12.2013 року утворилась заборгованість в сумі 10452,08 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Гнатик Г.Є. (а.с. 13).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 18) провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2021 року (а.с. 41-42) позов КП «Водоканал» у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач КП «Водоканал» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 48-50) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачів борг по оплаті за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, стягнути з відповідача судові витрати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 74).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 75), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 77).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідачі не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача КП «Водоканал» у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 15 суддів). Крім того, суддя-доповідач перебувала у щорічній відпустці з 09 червня 2021 року по 23 липня 2021 року включно (а.с. 92).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача КП «Водоканал» у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.257, 509, 526, 610, 611 ЦК України, ст. 64, 67, 68 ЖК УРСР, ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України та виходив із спливу позовної давності, про застосування якої просив відповідач у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого водопостачання та водовідведення, на неї відкритий особистий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.7). Зазначені послуги надаються КП «Водоканал».

Договір між сторонами про надання послуг не укладався, КП «Водоканал» надавав відповідачам як споживачам за вказаною адресою послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялися.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції станом на час виникнення правовідносин плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки.

За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал».

У відповідності до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з надання послуг з водопостачання та водовідведення, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні такі послуги, а друга - зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.

В зазначеній квартирі проживають та зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.09.1992 року по теперішній час (а.с. 15), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 06.12.2007 року по теперішній час (а.с. 16), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 08.09.1992 року по теперішній час (а.с. 17), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 11.09.2017 (а.с. 14).

Згідно із розрахунком заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.06.2008 року по 31.12.2013 року мається заборгованість по оплаті за послуги холодного водопостачання і водовідведення в сумі 10452,08 грн. (а.с. 7-8).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житла. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно із ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2020 року судовий наказ № 2н/337/535/2014 виданий 21.03.2014 року за заявою КП «Водоканал» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 суми заборгованості скасований (а.с. 9).

Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про застосування строку позовної давності (а.с. 36-38).

Так, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ст. 257 та ч. 3 ст. 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

КП «Водоканал» звернувся до суду з позовом 29.12.2020 року (а.с. 5 відмітка суду на позові).

Позивач просив у цій справі стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за надані послуги, яка утворилася з 01.06.2008 року по 31.12.2013 року, тобто поза межами 3-річного строку позовної давності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без задоволення позовної заяви КП «Водоканал» у цій справі зв`язку із спливом строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач у цій справі.

Доводи апеляційної скарги позивача КП «Водоканал» є такими, що дублюють доводи його позовної заяви у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку в рішенні суду, що є предметом апеляційного перегляду на теперішній час у цій справі, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача КП «Водоканал» у цій справі, яку воно та його представник вважають єдино вірною та правильною.

Так судом першої інстанції у цій справі правильно було встановлено, що права позивача КП «Водоканал» відповідачами при вищевикладених обставинах порушені.

Захисту у судовому порядку підлягає порушене право.

Проте, у суді першої інстанції до ухвалення оскаржуваного рішення у цій справі відповідач ОСОБА_3 заявила про застосування строку позовної давності (а.с. 36-38).

Ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Позивачу КП «Водоканал» мало бути відомо та було про порушення його права відповідачами одразу ще з липня 2008 року, враховуючи наявність заборгованості відповідачів за надані позивачем послуги з червня 2008 року, для яких передбачено обов`язок їх оплати щомісячно.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається: - вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; - у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Проте, судом першої інстанції було правильно встановлено, що підстави для переривання з-річного строку позовної давності, передбачені ст. 264 ЦК України, при зверненні із вищезазначеним позовом позивача у 2020 році у цій справі про стягнення заборгованості за 2008-2013 роки відсутні.

1. Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідачі дійсно здійснювали дії, які свідчили про визнання ними боргу, а саме: здійснювали платежі, які перевищували щомісячні нарахування за надані послуги та останні зараховувались позивачем в період нарахування вищезазначеної заборгованості на погашення минулого періоду: 07.2008 року 18,24 грн., 09.2008 100,45 грн., 12.2008 103,67 грн., 02.2009 4,69 грн., 11.2009 4,32 грн., 03.2010 220,73 грн., 06.2010 45,76 грн., 07.2010 50,74 грн., 12.2020 200,00 грн., 10.2013 0,03 грн., останній - 12.2013 11,61 грн.).

Після 12.2013 року 3-річний строк позовної давності почав збігати заново і збіг - 12.2016 року, а позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом лише 29.12.2020 року (відмітка суду на позові -а.с.5), тобто поза межами 3-річного (загального) строку позовної давності.

2. При цьому, ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2020 року у справі ЄУН 337/1629/20 про скасування судового наказу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь КП «Водоканал» суми заборгованості по оплаті за воду та послуги каналізації в сумі 10452,08 грн. та судового збору в сумі 121,80 грн. (копія а.с. 9) не свідчить про переривання строку позовної давності, передбачене ст. 264 ЦК України, як на тому наполягав позивач у своїй апеляційній скарзі у цій справі а.с.49).

Оскільки, звернення із заявою про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Так як Велика Палата Верховного Суду в останньому правовому висновку, викладеному у постанові від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності.

Також, Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначала, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Не можна застосовувати аналогічні висновки Верховного Суду України, викладені в його рішеннях, ухвалених за результатами розгляду інших судових справ, незалежно від того, чи перераховані у відповідній постанові Великої Палати всі рішення ВСУ, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача КП «Водоканал», передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач та його представник не надали суду першої інстанції належних та допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі в частині саме подачі позову у цій справі в межах строку позовної давності чи з дотриманням останнього.

Позивач клопотання про поновлення йому строку позовної давності з будь - яких підстав у цій справі у суді першої інстанції не заявляв, та, відповідно, останнє не було предметом розгляду суду першої інстанції у цій справі.

В силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд не може у цій справі переглядати те, що суд першої інстанції у цій справі не розглядав.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача КП «Водоканал».

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача КП «Водоканал» апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача КП «Водоканал» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено, що хоча суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні й посилався на ст. 141 ЦПК України, проте фактично суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу КП «Водоканал» у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останнє не має права на компенсацію за рахунок відповідачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 13.09.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.