465/7107/21
2-з/465/380/21
У Х В А Л А

судового засідання

06.09.2021 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючого-судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря - Оверко Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку ст.ст. 151, 152 ЦПК України

В С Т А Н О В И В :

02.09.2021 року до Франківського районного суду м.Львова надійшла ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку ст.ст. 151, 152 ЦПК України, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №65220248, відкритому на підставі виконавчого напису №22949 від 03.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення заборгованості.

03.09.2021 року дана заява передана судді Мартинишин М.О., на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2021 року

Обґрунтовуючи заяву покликається на те, що 20.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. було відкрито виконавче провадження №65220248, на підставі виконавчого напису №22949 від 03.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФНАНСОВА КОМПАНІЯ КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 8 624,60 гривень. Крім цього, 17.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. було постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в рамках даного виконавчого провадження. Згідно даної постанови в рамках виконавчого провадження здійснюється відрахування з її доходів, а саме з заробітної плати, яку вона отримує в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в, яке відкрито на виконання виконавчого напису. Однак вона має намір оскаржити до суду даний виконавчий напис, оскільки такий є спірним та проситиме суд визнати його таким, що не підлягає виконанню.Таким чином за даних обставин, коли питання чи підлягає виконавчий напис до виконання не вирішене судом, але паралельно з тим є ймовірність порушення її прав, вона непропорційно зазнаватиме порушення свої прав та інтересів, адже існують обґрунтовані підстави та висока ймовірність того, що дані виконавчі дії відбудеться незаконно на підставі виконавчого напису, який не підлягає до виконанню. Тому вважає, що у даному випадку невжиття судом такого заходу забезпечення позову як шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №65220248, відкритому на підставі виконавчого напису №22949 від 03.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення заборгованості, який планується оскаржуватись боржником може ускладнити або унеможливити ефективний захист та поновлення порушених чи оспрюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутись до суду. Просить заяву задоволити.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відтак, суд вважає, що слід заяву про забезпечення позову розглядати без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви та додатки до такої заяви, в їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1 накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Натомість процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім цього, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Дослідивши та вивчивши матеріали заяви та додатки до такої заяви, в їх сукупності та враховуючи вищезазначене, суд вважає, що заявник не обґрунтував підстав для забезпечення позову, не надав суду належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або не забезпечить ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів заявника ОСОБА_1 за захистом яких він має звернувся до суду.

А відтак, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку ст.ст. 151, 152 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-155, 247, 260, 261, 353 -355 ЦПК України

постановив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку ст.ст. 151, 152 ЦПК України - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя: М.О. Мартинишин