Справа № 462/7314/19 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/1586/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м.Львів

Справа № 462/7314/19

Провадження № 22ц/811/1586/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 12 травня 2020 року у складі судді Ліуша А.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив:

22 листопада 2019 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що відповідач фінансової допомоги на утримання дітей не надає, хоча між ними укладено договір від 8 липня 2019 року та визначено розмір аліментів 1100 грн. на кожну дитину щомісяця. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на дітей у розмірі 8800 грн. за період з липня 2019 року по жовтень 2019 року.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12 травня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 8 800 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вказує, що між нею (відповідачем) та позивачем 8 липня 20219 року укладено договір про виховання, утримання дітей та сплату аліментів. Посилається на ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Зазначає, що згідно із ч. 8 цієї статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Вказує, що після укладення договору від 8 липня 2019 року сторони домовилися, що вона ( ОСОБА_1 ) не буде сплачувати позивачу аліменти за вказаним договором. Стверджує, що даний факт підтверджується розпискою про відмову від отримання аліментів від 8 липня 2019 року. Зазначає, що вона (відповідач) приймає участь у вихованні дітей та здійснює витрати на їх утримання. Вважає, що позивач звернувся з цим позовом у зв`язку із зверненням її (відповідача) з позовом про поділ майна подружжя.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дітьми сторін.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із п. 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Згідно з договором про виховання, утримання дітей та сплату аліментів від 8 липня 2019 року, укладеним сторонами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 узгодили, що матір ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ня в розмірі по 1100 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення ними повноліття.

На підставі наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дітей у розмірі 8800 грн. за період з липня 2019 року по жовтень 2019 року, що відповідає умовам договору, укладеного сторонами.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судом першої інстанції вірно проведено розподіл судових витрат.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги.

Судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 6 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді