ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1572/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/4732/16-ц Категорія: на ухвалу Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

За участі секретаря Захарченко А.Д.

учасники справи:

заявник - приватний виконавець ОСОБА_2

представник заявника - приватного виконавця Бурмаги Є.А. - адвокат Весеньов Є.В.

позивач ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Топор А.І.

заінтересована особа - Центральний ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

особа, яка подає апеляційну скаргу - приватний виконавець ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Скляренко В.М. у Придніпровському районному суді м. Черкаси 25.06.2021 року, повний текст ухвали складений 25.06.2021 року, у справі за заявою представника приватного виконавця ОСОБА_2 - Весеньова Євгена Володимировича про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

17.06.2021 року представник приватного виконавця ОСОБА_2 - Весеньов Євген Володимирович звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою, в якій просить зупинити виконання за виконавчим листом, виданим 18.03.2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про зобов`язання приватного виконавця ОСОБА_2 вчинити дії щодо зняття арешту з усіх рахунків, на які накладено арешт постановою від 02.03.2020 року у виконавчому провадженні № 58206287, та за результатами розгляду заяви, просить суд визнати вказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю з 15.02.2021 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2021 року заяву представника приватного виконавця ОСОБА_2 - Весеньова Євгена Володимировича про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець ОСОБА_2 оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на нормах права та судовій практиці Верховного Суду, тому ухвала суду про залишення без розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є незаконною та підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі зазначається скаржником, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства, не звернув увагу на те, що вимоги ч. 2 ст. 183 ЦПК України регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у даній справі, щодо розгляду заяви приватного виконавця під час виконання рішення суду, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви ( клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог ч. 1 або 2 ст. 183 ЦПК України.

Таким чином, скаржник зазначає, що спірна ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.06.2021 року, не відповідає вимогам закону, та перешкоджає подальшому розгляду справи, оскільки суд застосував до спірних правовідносин норму права ст. 183 ЦПК України, яка не підлягає застосуванню до вимог поданої ним заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.06.2021 року у справі № 711/4732/16-ц скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали поданої заяви, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду про залишення без розгляду заяви приватного виконавця в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки судом допущено порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.

Повертаючи без розгляду заяву представника приватного виконавця ОСОБА_2 - адвоката Весеньова Є.В., суд першої інстанції послався на положення ч. 4 ст.183 ЦПК України, тому прийшов до висновку, що в порушення ч. 2 ст.183 ЦПК України до матеріалів скарги не надано доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Однак, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду та повертаючи заявнику заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин вимоги статті 183 ЦПК України, яка їх не регулює, тому не може бути застосована судом, який помилково прийшов до висновку про залишення заяви без розгляду .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тому Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя, як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов?язків суб?єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи представник приватного виконавця ОСОБА_2 - Весеньов Євген Володимирович звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою, в якій просить визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, зупинити виконання за виконавчим листом, виданим 18.03.2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про зобов`язання приватного виконавця ОСОБА_2 вчинити дії щодо зняття арешту з усіх рахунків, на які накладено арешт постановою від 02.03.2020 року у виконавчому провадженні № 58206287, та за результатами розгляду заяви він просить суд визнати вказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю з 15.02.2021 року.

Згідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково , якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз?яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно частини 4 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім?я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім?я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції в порушення вищевказаних вимог процесуального законодавства не звернув уваги на те, що вимоги частини 2 статті 183 Розділу 2 «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні питання, тому не підлягають застосуванню у даній справі щодо поданої приватним виконавцем заяви, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20.

Верховний Суд у вказаній постанові звернув також увагу на те, що розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ.

Крім того, виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу.

Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід?ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

Однак, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, тому в порушення вимог цивільно-процесуального законодавства дійшов до помилково висновку про залишення без розгляду заяви приватного виконавця та повернув без розгляду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду, звертає увагу, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки у відповідності до норм ст. 374 ЦПК України до повноважень суду апеляційної інстанції входить скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, але апеляційний суд не вирішує питання про відкриття провадження за заявою, оскільки це компетенція суду першої інстанції, який вирішує питання про відкриття провадження чи розгляд заяви або скарги по суті заявлених вимог.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви приватного виконавця та повернення матеріалів заяви для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з поверненням матеріалів заяви для продовження розгляду до цього ж суду, то розподіл судових витрат, в тому числі сплаченого судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду судом по суті вимог заяви згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2021 року у справі за заявою представника приватного виконавця ОСОБА_2 - Весеньова Євгена Володимировича про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - скасувати, прийняти нову постанову.

Матеріали справи за № 711/4732/16-ц за заявою представника приватного виконавця ОСОБА_2 - Весеньова Євгена Володимировича про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повернути до Придніпровського районного суду м. Черкаси для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 25 .08. 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко