Провадження № 6/761/1970/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Дарменко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Кошарського Олександра Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста», -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Кошарський О.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань за рішенням суду, що виконується у виконавчому провадженні.

Своє подання приватний виконавець обґрунтовує тим, що в нього на виконанні знаходиться виконавче провадження №60860050 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва №761/29062/13-ц від 07.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Форум» коштів заборгованості за кредитом в розмірі - 682516,45 грн. та судового збору в сумі - 3441 грн.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року у цій справі було замінено стягувача на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста». Після винесення постанови про відкриття вказаного виконавчого провадження 11.12.2019 року, яку було направлено боржнику 12.12.19 сума заборгованості не погашена та не вчиняються жодні дії для виконання рішення суду, тобто боржник ухиляється від погашення існуючої заборгованості. Крім того, боржниця викликалась до приватного виконавця і отримала повідомлення про виклик 07.07.2021 року, але до виконавця із відповідними документами для підтвердження отриманих доходів не з`явилась, а відтак наявні підстави для тимчасового обмеження у виїзді за кордон ОСОБА_1 , яка, враховуючи розмір заборгованості, може залишити територію України. Перевіркою майнового стану боржника встановлено обставини неоднаразового перетину державного кордону боржником, що вказує на можливість виїзду з України з метою уникнення виконанн судового рішення про стягненян боргу. За таких обставин, виконавець просив суд подання задовольнити.

В судове засіданні заявник не з`явився, хоча про дату і час розгляду був повідомлений належним чином, причини неявик суд не повідомив.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч. 4 ст. 441 ЦПК України).

Дослідивши надані документи у виконавчому провадженні, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутністю належним чином повідмленого виконавця та не вбачає підстав для задоволення подання з наступних підстав.

Вимогами ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 07 липня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» коштів заборгованості за кредитним договором від 18.12.2007 року в розмірі заборгованості в сумі - 682 516 грн. 45 коп. та судового збору в сумі - 3441 грн.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року у цій справі було замінено стягувача ПАТ «Банк Форум» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста».

Постановою від 11.12.2019 року було відкрито виконавче провадження №60860050 із зобов`язанням у ній боржника подати приватному виконавцю декларацію про доходи, майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження винесено постанови про арешт майна та коштів боржника.

12.12.2019 року на адресу: АДРЕСА_1 , надіслано рекомендованим листом боржнику було надіслано вказану постанову про відкриття виконавчого провадження. Підтвердження отримання листа відсутнє.

Постановами приватного виконавця від 12.12.2019 року у цьому провадженні було накладено арешт на майно та кошти боржника.

01.06.2021 року на адресу: АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації ОСОБА_1 надіслано рекомендованим листом виклик боржнику, де останню зобов`язано з`явитися на прийом до приватного виконавця 10.06.2021 року о 11:00 год.

Між тим, доказів неявки боржника та його фіксування суду надано не було.

Як вбачається за надних відомостей з центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 24.03.2020 року, то лише в грудні 2018 року ОСОБА_1 перетинала державний кордон.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; подання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасна явка на вимогу виконавця.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Таким чином, до подання приватним виконавцем не було долучено жодних доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ОСОБА_1 у виконавчому провадженні має намір ухилятись від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України. Сам факт не виконання в добровільному порядку рішень судів, не може вважатися ухиленням від виконання чи перешкоджанням в їх виконанні.

При цьому, згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи не вбачається, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, не здійснено заходи щодо виходу виконавця за місцем проживання боржника і не надано доказів неможливості потрапляння до такого житла з метою встановлення іншого майна боржника.

Також, відсутні докази щодо отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно боржника, оскільки сам факт направлення не вказує на їх отримання боржником, а посилання приватного виконавця на отримання виклику від 01.06.2021 року не вказує на його отримання саме боржником ОСОБА_1 та її обізнанність із самим фактом існування відкритого виконавчого провадження про стягнення боргу з неї.

За таких обставин, приватний виконавець передчасно звернувся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого рішення суду - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон.

Крім того, не надано приватним виконавцем і будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань.

Свобода пересування гарантована ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Крім того, судом враховано, що обмеження у праві виїзду за межі України може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, проте наявні у справі матеріали не містять жодних даних про те, що встановлення такого обмеження якимось чином цьому посприяє.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 259, 260, 353, 354, 441 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: Андрій Анатолійовича Осаулов