ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/7964/19

провадження № 22-ц/4809/988/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Чельник О.І.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2020 року у складі судді Павелко І.Л.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 18 .06.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «АКТАБАНК» був укладений кредитний договір № /Т/972136.

23.03.2018 між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») був укладений Договір № 2 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, до останніх перейшло право вимоги до відповідача грошових коштів за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 24473 грн., з яких: 9722 грн. - заборгованість за основним боргом; 1 грн. - заборгованість за процентами; 10400 грн. - заборгованість за комісією; 4350 грн. - штрафи, пеня.

Позивач зазначає, що на виконання п. 3.4. Договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включено персональні дані до бази персональних даних. Також, вказаним пунктом договору передбачено, що Банк здійснює повідомлення боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «АКТАБАНК» протягом 2 (двох) робочих днів (повідомлення за 26.03.2018 за посиланням http://www.aktabank.com/).

Вказує, що таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № /Т/972136 від 18 червня 2013 року.

Просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 24473 грн., з яких: 9722 грн. - заборгованість за основним боргом; 1 грн. - заборгованість за процентами; 10400 грн. - заборгованість за комісією; 4350 грн. - штрафи, пеня, а також понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 473 грн. Вирішене питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача, в апеляційній скарзі посилається на Закону України «Про захист прав споживачів», статті 626, 628, 638, 1054 ЦК України, Закон України «Про банки і банківську діяльність», Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг).

Зокрема зазначає, що позивачем неправомірно заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 10 400 грн. Крім того, з наданого до позовної заяви розрахунку суми заборгованості за Кредитним договором № 086107701/Т/972136 від 18 червня 2013 року за період з 23 березня 2018 року по 30.09.2019 року неможливо встановити, чому саме позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту в сумі: 9722 грн., як утворилась ця заборгованість, яку суму коштів відповідач внесла і коли, а розрахунок за період з 18 червня 2013 року по 23 березня 2018 року взагалі відсутній.

Вважає, що позивач належними та допустимими доказами не довів суму заборгованості по кредиту, а суд не встановив чи дійсний розмір заборгованості і чи взагалі заборгованість існує, а відповідно і штрафних санкцій, без встановлення заборгованості, визначити неможливо, а тому дане рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що посилання відповідача на Закон України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки Кредитний договір № /Т/972136 від 18.06.2013 містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України, відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом в договорі. Кредитний договір був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому прийняв надані Кредитором кредитні кошти.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Суд встановив, що 18 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено кредитний договір № /Т/972136.

23.03.2018 між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - права вимоги.

Згідно п. 2.2. договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» з дня укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань розмір прав вимоги, які переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ», вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане Банку відповідно до умов основних договорів.

Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (витяг з РЕЄСТРУ додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 24 473 грн., з яких: 9722 грн. - заборгованість за основним боргом; 1 грн. - заборгованість за процентами; 10400 грн. - заборгованість за комісією; 4350 грн. - штрафи, пені.

На виконання п. 3.4. договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних (копія повідомлення додається).

Відповідно до абз. 2 п. 3.4. договору про відступлення прав вимоги, банк здійснює повідомлення боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «АКТАБАНК» протягом 2 (двох) робочих днів (повідомлення за 26.03.2018 за посиланням http://www.aktabank.com/).

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 5.3. кредитного договору, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 10 (десять) років.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особистому рахунку.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, судом встановлено, що 18 червня 2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником був укладений кредитний договір № /Т/972136, відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 10 000 грн. зі сплатою 0,01 відсотків річних за користування кредитом терміном до 36 місяців, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти за його користування, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором та графіку платежів.

Факт укладання кредитного договору також підтверджується змістом підписаної відповідачем заяви (щодо персональних даних), подачею до Первісного кредитора копії паспорта та ідентифікаційного номера з посвідченням його власним підписом (а.с. 7, 10-11).

Отже, Первісним кредитором умови кредитного договору виконано надано кредит на суму 10 000 грн.

23.03.2018 між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») був укладений Договір № 2 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, до останніх перейшло право вимоги до відповідача грошових коштів за вищевказаним кредитним договором (а.с. 21-23).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 2 від 23.03.2018 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 в загальній сумі 24473 грн за кредитним договором № /Т/972136 від 18 червня 2013 року (а.с.23).

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу відповідача надіслано повідомлення вих. №002413840-1 від 27.03.2018 про порядок погашення заборгованості за кредитним договором: № /Т/972136 від 18.06.2013 (а.с. 18).

Так, згідно з розрахунком заборгованості, зробленого ТОВ «ФК «ЄАПБ» у зв`язку з неналежним виконанням умов вказаного договору у ОСОБА_1 за період з 23.03.2018 по 30.09.2019 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 24473 грн., яка складається з 9722 грн. - заборгованість за основним боргом; 1 грн. - заборгованість за процентами; 10400 грн. - заборгованість за комісією; 4350 грн. - штрафи, пеня (а.с.17).

Отже, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості, яка виникла на момент переходу до нього права вимоги по кредитному договору.

Будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладених між сторонами правочинів матеріали справи не містять і відповідач за первісним позовом їх не надала ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції та не звернулася до суду про визнання їх недійсними в повному об`ємі.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, укладені між сторонами правочини є правомірними відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом і вони не визнані судом недійсними в повній мірі.

Також, матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування заборгованості за вказаним правочином і таких не надала відповідач до суду апеляційної інстанції.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).

Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Аналіз вище зазначених норм вказує, що суд першої інстанції обґрунтовано вирішив позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № /Т/972136 від 18.06.2013 у розмірі 14073 грн., з яких: 9722 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 1 грн - заборгованість за процентами, 4350,00 грн. - пеня, штраф, на підтвердження чого надано відповідний розрахунок заборгованості.

Проте в частині вирішення вимоги про стягнення заборгованості за комісією погодитися з висновками суду не можна.

Як вбачається із вищезазначеного кредитного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо і комісійної винагороди за управління кредитом, про що свідчать підписи обох сторін у договорі.

Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, проте в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не зазначило, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України).

За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.

Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.

Як вбачається з умов кредитного договору, ПАТ «АКТАБАНК» надало позичальнику кошти на споживчі потреби, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів» .

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Зазначене узгоджується із висновками, які викладені у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року під час розгляду справи № 531/648/15-ц.

Як вбачається з кредитного договору, відповідно п. 2.2. договору встановлено щомісячну сплату комісійної винагороди банку за супроводження кредиту, що розраховується як 3,25 % від суми кредиту, що у розрахунку заборгованості визначена у розмірі 10400 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачяться на користь споживача.

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що умова договору про сплату комісії за користування кредитом є нікчемною.

З урахуванням висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, суд першої інстанції, задовольнивши позов в частині стягнення кредитної заборгованості в повному обсязі, дійшов неправильного висновку в частині задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 10 400 грн.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26 березня 2021 року у справі № 761/37610/17.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1104,60 грн із розрахунку: 24 473 грн (заявлені вимоги): 14073 грн (задоволені позовні вимоги) = 57,5% від 1921 грн (сплачений судовий збір ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за подання позовної заяви) = 1104,60 грн, а з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 1656,66 грн із розрахунку: 57,5% від 2881,15 грн (сплачений судовий збір відповідачем за подання апеляційної скарги) = 1656,66 грн.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню різниця в розмірі 552,06 грн з розрахунку (1656,66 грн 1104,60 грн).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення заборгованості за комісією та ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги. В іншій частині рішення суду зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2020 року скасувати в частині вирішення позовної вимоги про стягнення комісії та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 10400 грн заборгованості за комісією відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 ) 552,06 грн. понесених судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді С.І. Мурашко

О.І. Чельник