Справа № 145/1884/19
Провадження № 22-ц/801/1760/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Міхасішина І.В.

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 20 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Ратушняка І.О., час складання повного тексту якої не зазначений,

в справі № 145/1884/19

за поданням головного державного виконавця Тиврівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Фролової Л.М. (заявник)

про обмеження в виїзді за кордон ОСОБА_1 (боржник)

встановив:

Короткий зміст вимог

В квітні 2021 року головний державний виконавець Тиврівського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області Фролова Л.М. звернулася до суду із поданням обмеження в виїзді за кордон ОСОБА_1 , яке мотивувала тим, що на виконанні Тиврівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавчий лист по справі № 145/1884/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 145 839,20 грн.

04.01.2021 нею винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зазначає, що державним виконавцем було вжито різних заходів щодо стягнення з боржника боргу, однак рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до повного виконання ним виконавчого листа № 145/1884/19 виданого Тиврівським районним судом 29.09.2020 про стягнення боргу в розмірі 145 839,20 грн на користь ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 20 травня 2021 року заяву задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до повного виконання ним виконавчого листа № 145/1884/19, виданого Тиврівським райсудом 29.09.2020 про стягнення боргу в розмірі 145 839,20 грн на користь ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

13 липня 2021 року особа щодо якої вирішено питання про обмеження у праві виїзду за межі України, боржник за виконавчим листом ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні подання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В доводах апеляційної скарги апелянт стверджує, що у його діях відсутній факт умисного ухилення від виконання судового рішення, оскільки через епідеміологічну ситуацію у країні та у зв`язку з введенням карантинних обмежень, він опинився в скрутному матеріальному становищі.

Зазначає також, що копії ухвали про відкриття виконавчого провадження не отримував.

На думку апелянта суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що й призвело до неправильного її вирішення.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 06 серпня 2021 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

Головний державний виконавець Тиврівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Фролова Л.М. і представник заінтересованої особи - стягувача ОСОБА_2 - адвокат Шикунова А.О. проти вимог апеляційної скарги заперечували, пояснили, що знаючи про наявність рішення суду про стягнення з нього боргу, ОСОБА_1 не виконує його.

Апелянт, боржник ОСОБА_1 , повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу

Судом встановлено, що на виконанні Тиврівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавчий лист по справі № 145/1884/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 145 839,20 грн.

04.01.2021 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Проте, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, а тому керуючись статтею 441 ЦПК України суд тимчасово обмежив боржника у праві виїзду за межі України до повного виконання зобов`язань.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Пунктом 19 ч. 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не виходячи лише з наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У відповідності до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Обґрунтовуючи подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, головний державний виконавець посилався лише на ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Проте до матеріалів подання державним виконавцем не додано будь-яких доказів отримання боржником копії постанови від 04 січня 2021 року про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що головним державним виконавцем Тиврівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вчинено будь-які спрямовані на погашення заборгованості дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Так само не надано доказів того, що боржник ОСОБА_1 вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, чи того, що боржник безпідставно не з`являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань.

Отже колегія суддів вважає, що державним виконавцем не доведено факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання за судовим рішенням.

Згідно статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 5 ч. 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

У матеріалах також відсутні будь- які докази, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Зазначені обставини справи і норми процесуального закону залишилися поза увагою суду першої інстанції, який необґрунтовано вважав доведеним факт ухилення боржника від виконання зобов`язань за судовим рішенням як підстави для тимчасового його обмеження в праві виїзду за кордон.

Колегія суддів вважає, що обмеження у праві виїзду за кордон застосовано передчасно, без належного з`ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні подання.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 20 травня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Тиврівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Фролової Л.М. про обмеження в виїзді за кордон боржника ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Стадник

Судді О.В. Ковальчук

І.В.Міхасішин