Справа № 585/2946/20
Номер провадження 2/585/171/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому справу № 585/2946/20, провадження № 2/585/171/21

Позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області,

третя особа: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області,

Предмет спору: визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя без реального виділення.

Представник позивача - Алфімов Віталій Віталійович, який діє на підставі довіреності, посвідченої 22 травня 2020 року, зареєстрованої в реєстрі за № 645.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який діє на підставі угоди про надання правничої допомоги від 15 лютого 2021 року, Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ № 1013536.

Представник відповідача - виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області - Волошина Лідія Володимирівна, яка діє на підставі довіреності від 17 грудня 2020 року.

Представник третьої особи Управління ДАБІ у Сумській області - Тесленко Оксана Володимирівна, яка діє на підставі довіреності від 12 листопада 2020 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя без реального виділення.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 26.12.2005 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частини будинку набула у власність 1/2 частину житлового будинку загальною площею 66,6 кв.м, житловою площею 29,8 кв.м з відповідними надвірними будівлями та спорудами: сарай шлакоблочний - Б, прибудова шлакоблочна - б, літня кухня цегляна - В, погріб цегляний - п-г, вбиральня цегляна - У, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час ОСОБА_4 ). 17.07.2010 року між ними з відповідачем було зареєстровано шлюб.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.12.2018 року виділено в натурі належну ОСОБА_2 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на сіни 2-1 площею 6,2 кв.м; кладову 2 площею 2,4 кв.м; кухню 3 площею 12,2 кв.м; житлову кімнату 4 площею 14,8 кв.м, та належні до нього будівлі та споруди: сарай шлакоблочний - Б, прибудову шлакоблочну - б, погріб цегляний - п/г, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Виділено в натурі та визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0964 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:078:0223, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту, що вказаний у висновку земельної-технічної експертизи № 54 від 19 листопада 2018 року та додатків № 1, 2 до даної експертизи, з встановленням земельного сервітуту, відповідно до висновку даної експертизи.

Під час проживання у шлюбі з відповідачкою, ними, внаслідок спільних трудових та грошових затрат, було проведено поліпшення та добудови до житлового будинку. Так по житловому будинку "А" квартири АДРЕСА_1 приміщення №№2-2 та 2-3 здійснено: заміна підлоги приміщення 2-3; заміна стіни 5,3 м та 2,3 м приміщення 2-3; утеплення стін пінополістиролом 5 см; заміна всіх вікон; заміна електрозабезпечення; влаштування оздоблення у всіх приміщеннях; влаштуванні відмостки; 2) побудовано навіс "а3"; 3). Побудована нова прибудова "а2" квартири АДРЕСА_1 приміщення №2-1 - кухня, по старому фундаменту та стінах; 4) В сараї "Б1" замінено покриття даху азбофанерою та зроблена нова підлога; 5) Побудована прибудова "б2"; 6) Побудована прибудова "б3"; 7) Побудований погріб "п1"; 8) Побудована огорожа № 1. 9) Влаштовано вимощення у дворі 49 кв.м з бордюром 19,7 м.п. 10) Побудовано колодязь (свердловина 16,5 м.п.) з колодязем інженерних мереж та вигрібна яма об`ємом 4 м куб. 11) побудовано фундамент "ф-т" глибиною 1 метр. Унаслідок зазначених поліпшеннь та добудови вартість частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , істотно збільшилася. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 21.09.2020 року шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. З метою недопущення визнання за ним права спільної сумісної власності на вищеназване нерухоме майно, відповідач не бажає подавати заяву про прийняття в експлуатацію прибудови літ. "б2", прибудови "літ. "б3", що знаходяться за вищевказаною адресою. З метою прийняття в експлуатацію вказаної прибудови він звернувся до Управління ДАБІ у Сумській області із заявою про роз`яснення порядку введення в експлуатацію збудованих без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт прибудов, на що йому було повідомлено, що з метою прийняття в експлуатацію самочинно збудованих прибудов до житлового будинку та господарських будівель необхідно звертатись власнику земельної ділянки, на якій розміщено об`єкти будівництва.

Тому просить визнати за ним право спільної сумісної власності на майновий комплекс - квартиру АДРЕСА_1 , та належні до нього сарай "Б1" з погребом "пі", вбиральню "У", огорожу №1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ним право спільної сумісної власності на самочинно збудовані прибудову "б2", прибудову "б3", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити йому 1/2 частку із майна, що є у спільній сумісній власності - майнового комплексу - квартири АДРЕСА_1 площею 33,0 кв.м житлового будинку літ "А" з прибудовою "а2", навісом "а3", та належні до нього сарай "Б1" з погребом "пі", прибудову "б2", прибудову "б3", вбиральню "У", огорожу №1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , без реального виділення.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, згідно якого позовні вимоги відповідач не визнає. В обгрунтування заперечень представник відповідача зазначає, що спірне нерухоме майно належить його довірительниці на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 26.12.2004 р. ОСОБА_5 не заперечує того факту, що під час шлюбу сторін з 2010 року по 2020 рік у спірній частині будинку були виконані вказані позивачем ремонтно-будівельні роботи, за виключенням прибудови "а2" - приміщення 2-1 - кухня, оскільки вказана прибудова існувала як коридор, який пер: заміни стіни 5,3 м та 2,3 м приміщення 2-3, оскільки були лише виконані роботи по їх оздобленню гіпсокартоном; будівництва навісу "а3", оскільки був здійснений лише ремонт існуючого навісу; будівництва нової еобладнаний під кухню. Крім цього, у її власності мався погріб, який був перенесений в інше місце. Проте виконання зазначені робіт не свідчить про істотне збільшення вартості належної відповідачу частини будинку внаслідок трудових або грошових затрат позивача, оскільки поліпшення будинку, на які посилається останній, стосуються лише поточного ремонту та облаштування комунікацій. Будь-яких переобладнань та добудов, внаслідок яких змінилась би сама квартира АДРЕСА_1 , як об`єкту нерухомості, не відбулось: об`ємно-планувальні характеристики спірної квартири, її площа залишились незмінними. Крім цього, у виконанні ряду робіт безпосередню участь приймав перший чоловік відповідачки ОСОБА_6 , роботу якого вона оплачувала шляхом списання заборгованості по аліментам, що стягувались з ОСОБА_6 на утримання його та її довірительниці сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, ОСОБА_6 замінив покриття даху азбофанерою, виконав будівництво прибудови, приймав участь з помічником у будівництві паркану. Тому вважає, що затрати позивача на ремонт жилого приміщення, господарських будівель і споруд, влаштування комунікації не перевищували покладений на нього статтею 156 ЖК УРСР обов`язку щодо участі в ремонті та реконструкції житла, в якому вони проживали, з метою поліпшення умов життя та в інтересах сім`ї. Здійснені ремонтні роботи є невід`ємною частиною спірної квартири та не є окремим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому розподілу не підлягають. До складу майна, що підлягає поділу, позивач включив самочинно збудовані прибудову літ. "б2", прибудову літ. "б3", фундамент літ. "ф-т", посилаючись на встановлену можливість їх надійної та безпечної експлуатації. У той же час, сама по собі встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації самочинно збудованих прибудови літ. "б2", прибудови літ. "б3", фундаменту літ. "ф-т" не змінює їх правового статусу як об`єктів, які виключені з цивільного обороту. З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання самочинно збудованих прибудови літ. "б2", прибудови літ. "б3", фундаменту літ. "ф-т" об`єктами права спільної сумісної власності подружжя є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Також вважають висновок експертного дослідження № 92 від 18.06.2020 року неналежним доказом, оскільки дослідження проведено неповно та на підставі лише наданих позивачем даних. При цьому ОСОБА_1 не надано жодних фінансових документів про придбання будівельних матеріалів за період перебудови спірного нерухомого майна. Висновок експерта не містить жодних додатків з роздрукуванням інформації щодо цін та характеристик об`єктів дослідження, які приймались експертом при порівнянні, що викликає сумнів в його достовірності.

Вважає, що наданий позивачем експерту та наведений експертом перелік робіт не можна віднести до таких, що свідчать про істотне збільшення спірного нерухомого майна як об`єкта, суттєву зміну його якісних характеристик, оскільки свідчить про проведення лише робіт, які можна віднести до поточного ремонту та облаштування комунікацій, адже об`ємно-планувальні характеристики квартири, як об`єкта права власності, до здійснення поліпшень фактично відповідають характеристикам об`єкта після поліпшень. Будь-яких переобладнань та добудов, внаслідок яких змінилась би сама належна ОСОБА_2 квартира, як об`єкт нерухомості, не відбулось, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Крім цього, оскільки пред`явлений позов про визнання спірної квартири з господарськими будівлями і спорудами об`єктом права спільної сумісної власності, яка належить другому з подружжя на праві особистої приватної власності, то позивач має довести, що за час шлюбу цінність цього майна (спірної частки будинку) істотно збільшилася внаслідок саме трудових або грошових затрат чи обох із подружжя, що є її процесуальним обов`язком, проте, такі поліпшення здійснювались за і рахунок трудових затрат колишнього чоловіка відповідачки та його знайомих у рахунок списання заборгованості зі сплати аліментів.

Також в рахунок компенсації понесених витрат на поліпшення належної ОСОБА_2 квартири, позивач вивіз з квартири все цінне майно, набуте сторонами під час шлюбу: надувний човен, будівельні матеріали, бензопилу, зварювальний апарат, автомобіль марки ВАЗ.

Від третьої особи Управління ДАБІ у Сумській області надійшли письмові пояснення на позов, в яких зазначено, що 05.10.2020 за вх. №40-1018- 2957 до Управління ДАБІ у Сумській області надійшла заява ОСОБА_1 від 01.10.2020 щодо надання роз`яснення стосовно порядку прийняття в експлуатацію збудованих без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт: прибудови літ. «а2», прибудови літ. «62», прибудови літ. «63», погребу літ. «пі», навісу літ. «аЗ», огорожі літ. №1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , яка була розглянута Управлінням ДАБІ у Сумській області було розглянуто дану заяву та надано відповідь гр. ОСОБА_1 29.10.2020 за вих. № 40- 1018/1620-20, зі змісту якої вбачається, що Верховною радою України прийнято Закон України «Про внесення зміни до пункту 9 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо продовження терміну прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт», а саме внесено зміни до пункту 9 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яким орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів; збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення". Порядок прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті. Відповідно до матеріалів доданих до заяви ОСОБА_1 , зокрема витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 77529621, реєстраційний номер нерухомого майна 107 земельна ділянка з кадастровим номером :01:078:0223, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , розмір частки 1/2. Таким чином, з метою прийняття в експлуатацію самочинно збудованих прибудов до житлового будинку та господарських будівель необхідно звертатись власнику земельної ділянки, на якій розміщено об`єкти будівництва (копія листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області від 29.10.2020 № 40- 1018/1620-20 долучена до матеріалів позовної заяви Позивача ОСОБА_1 ). На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, як самочинно будоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Системне врегулювання питань, порушених у позовній заяві, можливе в рамках судового розгляду (а.с.56-58).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що коли він з відповідачкою стали проживати разом, належний останній будинок був старий, протікав дах, тому все потребувало ремонту. На той час він працював на заробітках за кордоном і зароблені кошти вкладав у покращення будинку. Так за час спільного проживання була здійснена часткова заміна наружних стін у кімнатах 5,3 та 2.3 (у залі і спальні): розібрані старі наружні стіни, тобто цегла, якою були обкладені несучі дерев`яні стіни і обклали заново. Також було здійснено будівництво навісу 2.3. на його місці були лише старі східці і нічого більше не було. Була стара хата, текла криша, з коридору зробили кухню. Були лише східці. Також на старому фундаменті зробили нову прибудову А2. Підлогу нову заливав бетоном, робив перекриття. Це капітальний ремонт того, що було. Також у дворі були стара літня кухня та погріб. Погріб побудували новий, але він у цей час був на заробітках, а підлогу у погребі вже сам заливав бетоном. Фасади обтягував особисто. Дах на сараї перекривав колишній чоловік відповідачки, також робив добудову до сараю для мотоцикла у той час, коли він (позивач) був у Москві. Також колишній чоловік допомагав йому ставити паркан та робити дах на сараї. Роботу йому оплачувала ОСОБА_2 шляхом списання аліментів, а матеріали купували за його (позивача) кошти, які він пересилав з Москви. Також увесь двір залили бетоном шаром 10 см під плитку. Підтвердив, що площа будинку після поліпшення не змінилася.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Менько Д. Д. проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов. Крім того пояснив, що покращення стану будинку, на які вказує позивач у своїй заяві не відносяться до істотного збільшення чи поліпшення, оскільки технічні характеристики не змінились - площа залишилась первинна, стіни також, лише замінено облицювання двох стін. ОСОБА_1 був членом сім`ї власниці, отже відповідно ст. 156 ЖК повинен був приймати участь у витратах на покращення та утримання будинку. Відповідачка визнає, що роботи були зроблені, проте за спільні кошти. При цьому ОСОБА_1 проживав безоплатно у будинку і користувався ним.

Також вважає, що висновок експерта є неналежним доказом, так як у ньому враховані об`єкти самочинного будівництва та виконані роботи виключно зі слів позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

24 листопада 2020 року справу прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

12 січня 2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Представник відповідача виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 171).

Представник третьої особи Управління ДАБІ у Сумській області у судове засідання не з`явився, у поданих до суду письмових поясненнях просили розгляд справи проводити без участі їх представника (а.с. 58)

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого 26 грудня 2005 року приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Черненко О.П. за реєстровим №1893 та Витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №13809852 від 06.03.2007 року, ОСОБА_9 придбала 1/2 частину будинку з дерева, дерев`яного, обкладеного цеглою, під літером-А, з відповідними будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 , що розташований на землях Роменської міської ради. до надвірних будівель та споруд відносяться: сарай шлакоблочний -Б, прибудова шлакоблочна - б, літня кухня цегляна - В, погріб цегляний - п-г, вбиральня цегляна -У. Житлова площа будинку, частка якого відчужується - 29,8 кв. м, загальна площа 66,6 кв. м (а.с.8).

Відповідно до інвентаризаційних даних про домоволодіння АДРЕСА_1 , станом на 07.10.2004 року, на земельній ділянці розташовані: будинок - літ. «А», сарай - літ. «Б», прибудова - літ. «б», сарай літ. «Б-1», літня кухня - літ. «В», погріб - літ. «п/г», вбиральня літ. «У» (а.с. 11-13).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 17 липня 2010 року Роменським міськрайонним відділом ДРАЦС зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 » (а.с.9).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2018 року виділено в натурі належну ОСОБА_2 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на сіни 2-1 площею 6,2 кв.м; кладову 2 площею 2,4 кв.м; кухню 3 площею 12,2 кв.м; житлову кімнату 4 площею 14,8 кв.м, та належні до нього будівлі та споруди: сарай шлакоблочний - Б, прибудову шлакоблочну - б, погріб цегляний - п/г, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Виділено в натурі та визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0964 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:078:0223, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту, що вказаний у висновку земельної-технічної експертизи № 54 від 19 листопада 2018 року та додатків №1, 2 до даної експертизи, з встановленням земельного сервітуту, відповідно до висновку даної експертизи (а.с.10).

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_2 .. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а, а2», сарай літ. «Б, Б1», прибудова літ. «б, б2, б3», погріб під «Б», літ. «п1», вбиральня літ. «У», огорожа « літ. № 1», погріб під «б» літ. «п», навіс «а3», фундамент «ф-т» (а.с. 14-16).

Згідно довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна № 56 від 08.05.2020 року за даними технічної інвентаризації від 08.05.2020 року в АДРЕСА_1 , розташовані наступні споруди: Житловий будинок (дерево обкладене цеглою), прибудова - а (цегла),прибудова а-2 (цегла), навіс а-3 (металевий) . фундамент - ф-т (цегляний), сарай Б1 (шлакоблок), прибудова - б (шлакоблок), погріб під-Б (шлакобетон), сарай-Б (шлакоблок), прибудова -б-2 (цегла), прибудова б-3 (цегла), погріб під «Б» -п-1 (цегла), вбиральня «У» (цегла), огорожа «№1» (металопрофіль). Розмір жилої площі - 30,1 кв. м, розмір загальної площі - 64,0 кв. м. Літня кухня літ. «В», погріб літ. «п-г» - знесені. Прибудова літ. «62», прибудова літ. «63», фундамент літ. «ф-т» побудовані без дозволу на виконання будівельних робіт. Погріб літ. «п1», навіс літ. «аЗ», огорожа літ. «№1» - дозвіл не потрібний згідно постанови КМ України від 07.06.2017 р. № 406. Стара прибудова літ. «а1» - знесена, збудована нова літ. «а2» на тому самому місці і втих самих розмірах - дозвіл не потрібний. Загальна та житлова площа змінилась за рахунок проведення ремонтних та оздоблюваних робіт - дозвіл не потрібний (а.с.17).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 вересня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. Рішення суду набрало законної сили 22.10.2020 року (а.с.32-33).

Наведеними доказами підтверджується та визнається сторонами, що ОСОБА_2 набула право власності на спірну частину домоволодіння до шлюбу з ОСОБА_1 , а у період шлюбу подружжям були здійснені будівельні та ремонтні роботи у вказаному домоволодінні.

ОСОБА_1 звернувся до Управління ДАБІ у Сумській області з заявою про роз`яснення порядку введення в експлуатацію збудованих без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт: прибудови літ. «а2», прибудови літ. «б2», прибудови літ. «б3», погребу літ. «п1», навісу літ. «а3», огорожі літ. «№ 1», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34).

Листом Управління ДАБІ у Сумській області № 40-1018/1620-20 від 29.10.2020 року з метою прийняття в експлуатацію самочинно збудованих прибудов до житлового будинку та господарських будівель, необхідно звертатися власнику земельної ділянки, на якій розміщено об`єкти будівництва (а.с.35).

Відповідно до висновку експертного дослідження № 92 від 18 червня 2020 року: 1) ринкова вартість майнового комплексу - квартири АДРЕСА_1 на даний час складає 192000 (сто дев`яносто дві тисячі) гривень. В склад майнового комплексу входять: квартира АДРЕСА_1 площею 33,0 кв.м житлового будинку літ "А" з прибудовою "а2", навіс "аЗ", сарай "Б1" з погребом "п1" та прибудовою "62" і прибудовою "б3", вбиральня "У", огорожа №1, фундамент "ф-т", вимощення в дворі 49 кв.м з бордюром 19,7 м.п., вигрібна яма 4 м. куб., свердловина 16,5 м.п. з колодязем інженерних мереж разом із земельною ділянкою 0,0482 га; 2) Ринкова вартість майнового комплексу - квартири АДРЕСА_1 в наслідок виконаних поліпшень збільшилася з 89000 гривень (вартість до поліпшень) до 192000 гривень (вартість після поліпшень) на суму 103000 гривень (приріст ринкової вартості) або в 2,16 рази або на 116%; 3) Частка виконаних поліпшень у вартості майнового комплексу - квартири АДРЕСА_1 складає 63,09%, що в правильних дробах дорівнює 63/100; 4) Ринкова вартість поліпшень, виконаних в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , складає 121133 (сто двадцять одна тисяча сто тридцять три) гривень; 5) Виконані ремонтно-будівельні роботи є істотними поліпшеннями (а.с.18-31).

Проте суд не може погодитись із зазначеним висновком та прийняти його до уваги, виходячи з наступного.

Ринкова вартість майнового комплексу - квартири АДРЕСА_1 в наслідок виконаних поліпшень збільшилася з 89000 гривень (вартість до поліпшень) до 192000 гривень (вартість після поліпшень) на суму 103000 гривень (приріст ринкової вартості) або в 2,16 рази або на 116%. Частка виконаних поліпшень у вартості вказаного майнового комплексу складає 63,09 %, що в правильних дробах дорівнює 63/100. Ринкова вартість поліпшень, виконаних в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , складає 121133 гривень.

Виконані поліпшення по будинку, надвірних будівлях і спорудах, які визнані експертом наявними, визначені ним такими лише зі змісту заяви позивача на дослідження, оскільки зі змісту висновку експерта вбачається, що ним при порівнянні об`єкту № 1 та об`єкту № 2 не досліджувався та не аналізувався технічний паспорт на інвентаризаційні відомості на будинковолодіння АДРЕСА_1 . Визначаючи ринкову вартість об`єкта з поліпшеннями порівняльним підходом експерт зазначив, що приймає до уваги аналоги з подібними до оцінюваного об`єкту, а саме житлові будинки до 70 м кв., розташовані по району розташування об`єкта дослідження та районів аналогічної привабливості з гарним оздобленням з аналогічним набором інженерного устаткування з необхідними надвірними спорудами (сарай, потреб, огорожа, тощо) розташовані на земельній ділянці, дані про які надані в таблиці. З розрахунку вартості домоволодіння об`єкта з поліпшеннями, наведеного у таблиці на сторінці 11 висновку експертного дослідження, вбачається, що експертом для розрахунку ринкової вартості домоволодіння приймались об`єкти нерухомості з такими комунікаціями: електрика, вода, бойлер, каналізація, унітаз, опалення пічне. Косметичний ремонт. З розрахунку вартості домоволодіння до поліпшень, наведеного у таблиці на сторінці висновку експертного дослідження, вбачається, що експертом для розрахунку ринкової вартості об`єкта приймались об`єкти нерухомості з такими комунікаціями: електрика, опалення пічне, без ремонту.

Наведений експертом перелік робіт не можна віднести до таких, що свідчать про істотне збільшення спірного нерухомого майна як об`єкта, суттєву зміну його якісних характеристик, оскільки зазначені роботи, зокрема по будинку, відносяться до поточного ремонту та облаштування комунікацій. Так і сторони і свідки пояснили, що ні конфігурація фундаменту ні несучі конструкції будинку не змінились. Також висновок не містить роздрукування посилань на веб-сайти, з яких експертом отримана інформація для порівняння об`єктів дослідження. Більше того, до складу поліпшень експерт включив самочинні будівлі і споруди, які оцінці не підлягають, отже загальна вартість поліпшення визначена невірно.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що є сусідом позивача. Коли сторони почали проживати спільно у ОСОБА_2 була стара хата. За час їхнього спільного проживання ОСОБА_1 у будинку були зароблені такі роботи: у залі зашпакльовані стеля, обкладена плиткою груба. У кухні зроблено гіпсокартонне оздоблення, поклеєні шпалери, зашпакльована стеля. Також у коридорі перекрили дах (розібрали, тобто зняли повністю старий шифер і бруси до стіни старий і зробили новий) та провели каналізацію. Це було у 2019 році. Ці роботи він особисто робив з позивачем. Дві стіни у будинку (у залі та спальні) з вулиці переклали цегляну кладку, яка була поверх дерев`яної стіни. Чи використовували при цьому ту саму цеглою чи нову, не знає. Хата сама дерев`яна, обкладена цеглою у пів цеглини. Дерев`яні стіни не розбирали. Потім хату повністю утеплили зовні пінопластом. У сараї також за час подружнього життя сторін переробили дах і фасад та залили стяжка у у дворі. Замінили паркан з вулиці та від сусідів. Розвалили стару літню кухню і засипали погріб, який був у ній, а погріб потім зробили у сараї. Також він та ОСОБА_1 разом робили бетонну стяжку у дворі та прибудували навіс. Вважає, що все було побудовано за кошти позивача, оскільки той розраховувався з ним за роботу. У той час ОСОБА_1 їздив у Москву , а ОСОБА_2 не працювала. Скільки заробляв позивач не знає, за будматеріали при ньому ОСОБА_1 не розраховувався.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що під час спільного проживання сторін виконував у них вдома деякі будівельні роботи. Так ним був побудований у сараї новий погріб, навколо нього бетонування, відливали плиту для перекриття та зробили відмостку зовні будівлі. Також штукатурив цей сарай. Крім того він та ОСОБА_1 разом будували фундамент під літню кухню: бетонували та зробили цоколь. Також разом з позивачем робив частину паркану, що від сусідки.

У будинку замість коридору зробили кухню. Стіни там не перекладали, вони залишились як і були. Фундамент також залишився, але у ньому розібрали цеглу, перечистили і наново переклали. Дах над кухнею він особисто робив новий - перекладав дах повністю, бо він протікав, тому розбирав, потім старий шифер клав назад, а той, що був непридатний додавав новим. Замінили пару листів шиферу усього, може трохи більше. Конфігурація даху не змінилась. Стропила і дошки не міняли. Стелю також не переробляли - лише «обшили» гіпсокартоном. Також у кухні він (свідок) бетонував підлогу і зробив стіну з гіпсокартону.

Також разом перекладав стіну у двох кімнатах. Зняли стару цеглу до дерев`яної стіни, яка була покладена у чверть цеглини і тією ж цеглою переклали заново, тільки у пів цеглини, додавши новою цеглою. Несучі конструкції стін не чіпали. Фундамент не чіпали, він був нормальний. Також разом з товаришем ОСОБА_17 зробили утеплення усього будинку пінопластом і зверху поштукатурили.

Замовляв йому роботу ОСОБА_1 , а розраховувались обоє з подружжя, бо деякі роботи виконувались, коли позивач був на заробітках.

Загалом господарство перероблено більше, ніж на половину.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що живе по сусідству від сторін - у них суміжний паркан. На початку подружнього життя хата у ОСОБА_2 була стара. За час спільного проживання дійсно з коридору була зроблена кухня, над нею замінений дах та перекладено цегляне облицювання двох стін будинку. У цих роботах участі не приймав, бачив, що вони зроблені. Конфігурація та площа будинку не змінилась після цього. За чиї кошти робили не знає, бо сім`я. Коли робили погріб, він робив зварювальні роботи. Паркан у них спільний, тому домовились, що їхній матеріал, а його робота. ОСОБА_1 дах робив. Також було перероблено два сараї. В одному з них викопали новий погріб, бо старий засипали. Навкруги погребу забетонували підлогу, а він (свідок) допомагав у зварювальних роботах, коли будували склепіння погребу. Також були перероблені усі паркани. Хто платив за роботу, не знає, але йому відомо, що позивач їздив кудись на заробітки.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні також підтвердив, що зазначені вище роботи були зроблені, проте хто і за які кошти їх виконував, не знає, оскільки влітку проживає на дачі.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що працює будівельником. Виконував роботи по перекриттю даху на будинку та сараї у господарстві ОСОБА_1 . Це був приблизно 2013-2014 рік. Відповідач працювала тоді продавцем у магазині. На роботу його та знайомого ОСОБА_22 , який вже помер, запрошувала ОСОБА_2 , з якою він перебував у попередньому шлюбі. Вони мають спільну дитину і на той час у нього виникла заборгованість по аліментах, в рахунок якої він і виконував роботу. З ОСОБА_22 також розраховувалась ОСОБА_2 . На сараї дах міняли повністю, бо він згнив, тому замінили стропила, переробивши дах з ламаного на односкатний. Також разом з ОСОБА_22 повністю будував гараж під мотоцикл, тобто прибудували його до сараю. Гараж робили з б/у цегли, яку привозили з с. Коржі, де розібрали сарай. Позивач на той час працював у Москві. А пізніше вже з позивачем будував паркан з вулиці, на нього матеріали вже привезені були: труби, профлисти. Хто завозив - не знає. Будматеріали на сарай і гараж він разом з ОСОБА_2 купували нові - стропила, доску, шифер. Коли будували площа будинку не змінилась.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи не встановлена. При цьому суд вважає пояснення свідків недостатнім доказом того, що поліпшення проводились виключно за рахунок позивача.

З досліджених судом доказів вбачається, що між сторонами склалися правовідносини, щодо поділу спільного майна подружжя, які регулюються Сімейним кодексом України.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За приписами ст. ст. 69-72 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-135цс13, згідно правового висновку якої вбачається що, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Згідно ст. 62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень ст. ст. 57, 62 СК України дає підстави для висновку про те, що ст. 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як ст. 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених ст. 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-1447цс17.

Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК (2947-14) щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК (435-15), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Така правова позиція сформована Верховним Судом та викладена в постановах від 24 травня 2019 року у справі № 360/303/17-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 648/2988/16-ц, від 14 листопада 2019 року у справі №570/4823/15-ц.

Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 3,5 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотиви суду.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази з точки зору їх достатності та допустимості кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час шлюбу внаслідок спільних трудових та грошових затрат було проведено поліпшення та добудови до житлового будинку, проте суд не може погодитись з таким твердженням, оскільки з пояснень свідків та технічної документації, дослідженої судом, вбачається, що фактично були проведені ремонтні та оздоблювальні роботи, які є невід`ємною частиною спірної квартири та не є окремим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому розподілу не підлягають.

Будь-яких переобладнань та добудов, внаслідок яких змінилась би сама квартира АДРЕСА_1 , як об`єкту нерухомості, також не відбулось. Об`ємно-планувальні характеристики спірної квартири, її площа залишились незмінними.

При цьому позивач не надав жодних фінансових документів, які б вказували на придбання будівельних матеріалів за спірний період. Жоден зі свідків також не пояснював де, ким і за яких обставин були придбані будматеріали. Натомість свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_16 пояснювали, що для виконання робіт по перекриттю даху та переобкладення стін, а також будівництва прибудови (гаражу для мотоцикла) до сараю використовувались матеріали з розбірки, тобто кошти на них не витрачались.

При визначенні істотності поліпшень суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у справі № 462/1305/16-ц, де зазначено, що істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.

У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.

Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат.

В поданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

До матеріалів справи представником відповідача долучено розрахунок витрат на правничу допомогу з детальним описом робіт (наданих послуг) та квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату коштів № 11 від 15.03.2021 року на суму 12000 грн. (а.с.128-129).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

П. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови у позові - на позивача.

За таких обставин судові витрати у розмірі 12000 грн. 00 коп. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12000 (дванадцять тисяч) грн. витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області: місцезнаходження: 42000, Україна, Сумська область, м. Ромни, бульвар Шевченка, 2, .

Третя особа: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Сумській області, місцезнаходження: 40000, України, Сумська область, м. Суми, вул. Шишкарівська, 9, .

Повний текст рішення складено 06 вересня 2021 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова