Справа № 761/1194/21
Провадження № 2/761/5574/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Хрущ А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про стягнення спричиненої моральної шкоди за протиправну бездіяльність,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про стягнення спричиненої моральної шкоди за протиправну бездіяльність.

У своїй позовній заяві позивачка просить суд стягнути з Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 та ТОВ «СБ ЛТД» уклали попередній договір купівлі-продажу квартири від 28.02.2015 р., відповідно до якого ТОВ «СБ ЛТД» зобов`язався передати протягом 2-го кварталу 2016 року позивачці у власність однокімнатну квартиру, яка знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_1 , ЖК «Олімпійське містечко. За вказаним договором позивачка виконала своє зобов`язання по сплаті коштів, однак ТОВ «СБ ЛТД» не виконало своє зобов`язання про передачу у право власність квартири, вказаний будинок до сих пір не введений в експлуатацію, а будівництво будинку зупинене, оскільки забудовник не спроможний добудувати вказаний ЖК в наслідок численних порушень початку будівництва. Так, відповідач зобов`язаний був в межах наданих йому законодавством повноважень здійснювати контроль за дотримання договірних зобов`язань забудовником ЖК «Деміївський квартал». Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 р., в справі № 640/17011/19, визнано протиправною бездіяльність ВО КМР (КМДА) та зобов`язано вчинити дії. Позивачка вказує, що оскільки тривалий час відповідач не виконує судове рішення їй було завдано, такими діями, моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 150 000,00 грн., яку остання просить стягнути з відповідача, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2021 року матеріали цивільної справи було передано на розгляд судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року було відкрито провадження у справі.

30 квітня 2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

12 травня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь позивачки на відзив відповідача, в якій виклала свої заперечення проти відмови у задоволенні позову та просила суд задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті.

Позивачка зі своїм представником в судовому засіданні просили суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила суд відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Досліджуючи матеріали справи, судом було встановлено наступне.

28 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД» та ОСОБА_3 було укладено попередній договір договору купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., за реєстровим номером 413.

Відповідно до вказаного договору сторони зобов`язуються, в строки встановлені в підпункті 1.4.1 пункту 1.4 розділу 1 Попереднього договору, укласти Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого Продавець зобов`язується передати у власність (продати) окрему квартиру, характеристики якої вказані в підпункті 1.4.2 пункту 1.4 розділу 1 Попереднього договору, яка знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_1 , ЖК «Олімпійське містечко», кадастровий номер земельної ділянки :82:414:0005, право на спорудження якого виникло у Продавця на підставі Договору оренди земельної ділянки від 15.11.2007 року, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради у книзі записів державного реєстру договорів за № 79-6-00558 від 16.11.2007 року, та Договору №18/10/13 про часткову участь у будівництві та передачу функцій замовника від 18 жовтня 2013 року укладеного між ТОВ «ТЕХЕНЕРГО» та ТОВ «СБ ЛТД», а Покупець зобов`язується прийняти у власність (купити) Об`єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 Попереднього договору.

Як вбачається з підпункту 1.4.1 пункту 1.4 розділу 1 Попереднього договору, плановий строк введення в експлуатацію Будинку - ІV (четвертий) квартал 2015 року.

01 лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД» та ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги та заміни сторони у зобов`язанні, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., за реєстровим номером 101, згідно змісту якого сторони підтверджують свою згоду на передачу прав та обов`язків від сторони2 до сторони 3, щодо придбання у майбутньому на умовах визначених Попереднім договором квартири АДРЕСА_2 , ЖК «Олімпійське містечко» та підтверджує, що сторона 2 в повному обсязі виконала свої зобов`язання перед стороною 1 згідно Договору забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/2С-К134, укладеному 28.02.2015 р. між стороною 1 та стороною 2 на підтвердження зобов`язань у сторін згідно з попереднім договором.

Також, судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ЖК «Олімпійське містечко» не введено в експлуатацію, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 р. в справі № 640/17011/19, яка набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва житлового комплексу, а саме будинку АДРЕСА_1 та житлового комплексу, а саме будинку АДРЕСА_1 . Крім того, зобов`язано Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) організувати роботу, пов`язану із завершенням будівництва житлового комплексу, а саме будинку АДРЕСА_1 та житлового комплексу, а саме будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з неспроможністю забудовника продовжувати будівництво, без додаткового залучення коштів фізичних осіб, які вже виконали фінансові зобов`язання перед замовником будівництва та отримали квартири по акту прийому-передачі.

Крім того, у вищезазначені постанові встановлено, що Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) був зобов`язаний в межах наданих йому законами та Конституцією України повноважень здійснювати контроль за дотриманням договірних зобов`язань забудовниками - ТОВ «СБ ЛТД» та ТОВ «Укрміськбудхолдинг», за будівництвом а прийняттям в експлуатацію цього об`єкта будівництва, організувати роботу, пов`язану із завершенням вказаного будівництва.

Сторона відповідача у своєму відзиві зазначає, що на виконання вказаної постанови, Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) направив лист від 24.11.2020 р. № 056/834-В-3322/2 до Міністерства розвитку громад та територій України щодо внесення на найближче засідання Міжвідомчої робочої групи питання завершення будівництва житлового комплекту на АДРЕСА_1 .

26 листопада 2020 року в рамках роботи Міжвідомчої робочої групи під головуванням заступника Міністра внутрішніх справ Геращенка А.Ю. було проведено виїзну нараду на АДРЕСА_1 , зокрема за участю представників Київської міської державної адміністрації.

На виконання листа Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.11.2020 р. № 056/834-В-3322/2, до Порядку денного 07.12.2020 р. наради Міжвідомчої робочої групи було внесено на розгляд питання добудови об`єктів незавершеного будівництва на АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу від 10.12.2020 р. № 43 Київської міської державною адміністрацією на нараді було розглянуто питання щодо вирішення добудови житлового комплексу «Деміївський квартал» на АДРЕСА_1 та вирішено: звернутися до ініціативної групи мешканців житлових будинків на АДРЕСА_1 з проханням надати реєстри інвесторів житлових комплексів «Олімпійське містечко» та «Панорамне містечко»; взяти до уваги інформацію представників інвесторів щодо самовільного заселення третьої секції, у зв`язку із цим виникає гостра потреба у збільшенні потужності електропостачання житлових комплексів; Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та юридичному управлінню опрацювати питання щодо умов реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва на АДРЕСА_1 .

Проте, суд оцінює дії Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), як такі, що фактично не відповідають вимогам викладеним в Постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 р., оскільки сторона відповідача обмежується лише листуванням з відповідними органами та проводить засідання, наради, в тому числі з інвесторами, які не є ефективними і як наслідок, станом на день ухвалення рішення, будинок на АДРЕСА_1 , де знаходиться квартира позивачки, не введений в експлуатацію та не добудована незавершена частина секцій житлового комплекту, тобто на даний час будь-які реальні заходи щодо виконання вказаного судового рішення відповідачем вжиті не були.

При цьому, стороною відповідача не надано жодних доказів того, що зазначені ним дії призвели до конкретного результату в будівництві або хоча б був визначений конкретний план дій щодо виконання покладених на відповідача судовим рішенням обов`язків, щодо житлового комплексу за адресою АДРЕСА_1 .

Щодо стягнення з Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду необхідно розуміти як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Таким чином, з огляду на вищевикладене та враховуючи, що Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 р. в справі № 640/17011/19, яка набрала законної сили, встановлено протиправну бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва житлового комплексу, в якому знаходиться квартира позивачки, на даний час будь які реальні дії з боку відповідача щодо відновлення встановленого судом порушеного права позивачки вжиті не були, суд вважає, що останній з боку відповідача завдано моральну шкоди, яка виразилась у постійному стресі через неможливість отримати у власність житло, яке нею в повній мірі на законних підставах було оплачене власними коштами, що змушує її постійно вживати дії пов`язані із захистом своїх прав на житло.

За таких підстав позов є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

При цьому, враховуючи всі встановлені судом обставини по справі, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 150 000,00 грн. занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й стягнути з Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на користь держави 1 500,00 грн.

На підставі ст. ст. 16, 21, 23, 1166, 1167, 1173, 1174, та керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про стягнення спричиненої моральної шкоди за протиправну бездіяльність - задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на користь держави 1 500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), адреса місце знаходження - 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, .

Повний текст рішення виготовлений 26 липня 2021 року.

Суддя: