_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/392/21
УХВАЛА

30.08.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залучення доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

В С Т А Н О В И В:

07.10.2020 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, в якій позивачка просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 19.10.2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

25.01.2021 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

16.06.2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залучення доказів по справі за вх. №32681, а саме довідки ОСББ «Константа» від 14.06.2021 року.

06.07.2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залучення доказів по справі за вх. №36533, а саме: копії заяв ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Одеської міської ради від 05.10.2020 року, 21.10.2020 року та 29.12.2020 року; роздруківки з офіційного сайту Судової влади копії Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року по справі №521/12977/18 та рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27.05.2021 року по справі №521/3437/21; роздруківки з листування між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 26.08.2020 року.

В судовому засіданні 30.08.2021 року представник відповідача наполягала на задоволенні вказаних клопотань про залучення доказів до матеріалів справи та просила суд поновити строк для вчинення процесуальної дії.

Представник позивача заперечував проти задоволення зазначених клопотань з підстав їх необґрунтованості та пропуску відповідачем процесуального строку з неповажних підстав.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 83 ЦПК України встановлено порядок подання до суду доказів.

Відповідно до вказаної статті, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Суд зазначає, що провадження в цій справі відкрито 19.10.2020 року, підготовче провадження по справі закрито 25.01.2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 19.02.2021 року відповідачу достеменно стало відомо про наявне відносно нього судове провадження, що підтверджується відповідним клопотанням поданим до суду 19.02.2021 року (а.с.44).

Однак, з матеріалами справи представник відповідача ознайомився лише 04.03.2021 року.

П`ятнадцятиденний термін на подання відзиву, з моменту ознайомлення з матеріалами справи, станом на день подання клопотань про приєднання доказів до матеріалів справи 16.06.2021 року та 06.07.2021 року сплив.

На підставі викладеного, суд беззаперечно доходить до висновку про пропуск відповідачем строку для подання до суду відповідного доказів.

Щодо заяви представника відповідача про поновлення пропущеного строку для подання доказів, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, відповідно до ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 120 ЦПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

У відповідності до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Також статтею 222 ЦПК України також передбачено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Статтею 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом враховується, що встановлення строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених ЦПК України, певних процесуальних дій.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку на подання до суду заявлених доказів, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" (№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Суд вважає, що представником відповідача жодним чином не обґрунтовано поважність пропуску строку подання таких доказів до суду.

Так, єдиним доводом представника стосовно пропуску строку є те, що про подані докази стороні відповідача стало відомо напередодні їх подання до суду, та раніше про них дізнатись не мали можливості.

Натомість, суд вважає такі доводи безпідставними з огляду на те, що подані: копії заяв ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Одеської міської ради та роздруківки з листування між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , датовані 2020 роком. Доказів на підтвердження не можливості отримання зазначених доказів у встановлений процесуальний строк представником не доведено.

Також не обґрунтовано вчасне подання копії постанови Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року по справі №521/12977/18 та рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27.05.2021 року по справі №521/3437/21; які представлені до суду лише 06.07.2021 року, тобто за спливом більше двох місяців з дня їх постановлення.

Стосовно поданої 16.06.2021 року для приєднання до матеріалів справи довідки ОСББ «Константа», виданої 14.06.2021 року, яка підтверджує факт від 04.06.2021 року, суд погоджується в цій частині про неможливість отримання раніше зазначеного доказу, оскільки зазначена довідка підтверджує обставини, що мають місце з 04.06.2021 року.

Разом з тим, судом враховується, що відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Представником відповідача не доведено в судовому засіданні, які саме обставини і посилання відповідача підтверджує надана до суду довідка від 14.06.2021 року, як і які посилання позивача вона спростовує, та взагалі стосуються і впливає на предмет доказування в рамках цієї справи.

Інших обґрунтованих посилань на поважність пропуску строку для подання доказів до суду, представником не надано.

У ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, слід звернути увагу, що згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що представником відповідача подано клопотання про залучення доказів з пропуском встановленого процесуального строку на вчинення відповідних процесуальних дій, та необґрунтовано поважність пропуску такого строку, суд доходить до висновку про необґрунтованість заяви представника про поновлення процесуального строку для подання відповідних доказів, у зв`язку з чим такі заяви підлягають залишенню без задоволення, а клопотання про залучення доказів - без розгляду.

Керуючись ст. 76, 81, 120-124, 126, 127, 261, 352-354, п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, п.п.п.15.5 п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подання доказів від 1606.2021 року за вх. №32681 та від 06.07.2021 року за вх. №36533 в рамках цивільної справи №947/28531/20 відмовити.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залучення доказів від 1606.2021 року за вх. №32681 та від 06.07.2021 року за вх. №36533 по цивільній справі №947/28531/20 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 30.08.2021 року.

Головуючий Калініченко Л. В.