Провадження № 2/522/7022/21
06 вересня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Тофан Л.Р.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору дійсним,
До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Жовтнева філія Одеської спеціалізованої біржі нерухомості, про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №98.06-531 від 29 червня 1998 року, а саме на 386/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 1 кімнати, житл.пл.25,9 кв.м., а також з 386/1000 частин 1.2.4 коридорів, 386/1000 частин 3 ванної кімнати, 386/1000 частин 5 кухні, 386/1000 6 вбиральні, 15 вбуд.шкафи, укладений в Жовтневій філії Одеської спеціалізованої біржі нерухомості, між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначив, що 29 червня 1998 року ним, ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу нерухомого майна №98.06-531 від 29 червня 1998 року було придбано у ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла ОСОБА_3 , 386/1000 частин квартири АДРЕСА_1 . Даний договір був укладений в Жовтневій філії Одеської спеціалізованої біржі нерухомості та зареєстрований згідно вимог чинного на той час законодавства (дата реєстрації 28.07.1998 року (книга 158пр, стр.151, р.429).
Позивач посилалася на те, що сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору. З часу укладання договору позивач проживає та є зареєстрованим у вказаній квартирі. Між тим, указаний договір нотаріально посвідчений не був. Оскільки теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, через відсутність у неї нотаріально посвідченого договору, позивач вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом.
Ухвалою суду від 15.06.2021 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін із призначенням судового засідання на 19.07.2021 року.
У судовому засіданні 19.07.2021 року за клопотанням представника позивача суд протокольно виключив із кола осіб третю особу - Одеську спеціалізовану біржу нерухомості, оскільки наявні відомості щодо припинення її державної реєстрації.
Розгляд справи було відкладено на 02.09.2021 року для повторного сповіщення відповідача.
У судове засідання призначене на 02.09.2021 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява щодо розгляду справи за відсутністю позивача.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, надходження заяви від представника позивача щодо розгляду справи за його відсутністю, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання рішення є 06.09.2021 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню на підставі наступного.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Судом встановлено, що 29 червня 1998 року позивач, ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу нерухомого майна №98.06-531 від 29 червня 1998 року було придбано у ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла ОСОБА_3 , 386/1000 частин квартири АДРЕСА_1 .
Даний договір був укладений в Жовтневій філії Одеської спеціалізованої біржі нерухомості та зареєстрований згідно вимог чинного на той час законодавства (дата реєстрації 28.07.1998 року (книга 158пр, стр.151, р.429).
Із договору та матеріалів справи вбачається, що 386/1000 частин квартир складаються з однієї кімнати, житл. пл.25,9 кв.м., а також з 386/1000 частин 1.2.4 коридорів, 386/1000 частин 3 ванної кімнати, 386/1000 частин 5 кухні, 386/1000 6 вбиральні, 15 вбуд. шкафи.
Факт реєстрації права власності на вказану частку квартири підтверджується листом КП «БТІ» Одеської міської ради від 19.10.2018 року (а.с.13-15).
На ім`я позивача 25.10.2018 року КП «БТІ» Одеської міської ради було виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру.
Згідно відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради від 14.12.2020 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 в комунальному підприємстві зареєстроване за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних частках на підставі договору № Н/97-0894 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською універсальною товарною біржею «Центр» 12.09.1997 року. Реєстрація від 28.10.1997 року (запис у реєстровій книзі: 215 пр. стор.23 реєстр 296).
На теперішній час у позивача виникають проблеми, у зв`язку з тим, що даний договір не був нотаріально посвідченим у момент його укладення.
Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК Української РСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Таким чином, суд приходить до висновку , що договір купівлі-продажу нерухомого майна №98.06-531 від 29 червня 1998 року, укладений між сторонами в Жовтневій філії Одеської Спеціалізованої біржі нерухомості, підлягає визнанню дійсним.
Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст.15, 16 ЦК України та ст.ст.1, 4, 5 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.
При цьому, суд вбачає, що станом на 02.09.2021 року право власності на вказані 386/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 .. Проте, зазначені обставини не впливають на дійсність досліджуваного договору купівлі-продажу від 29.06.1998 року та на думку суду не є перешкодою для визнання останнього дійсним.
Таким чином цей спір підлягає розгляду судом, а за результатами такого розгляду встановлено, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.47 ЦК УРСР (у редакції 1963р.); ст.ст.10, 15-16, 220, 319, 321, 328, 638, 655 ЦК України (у редакції 2018 року), ст.ст.2, 10-12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 209-210, 223, 247, 258, 259-263, 265, 268, 280-282, 353-354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №98.06-531 від 29 червня 1998 року, а саме 386/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 1 (однієї) кімнати, житл. пл.25,9 кв.м., а також з 386/1000 частин 1.2.4 коридорів, 386/1000 частин 3 ванної кімнати, 386/1000 частин 5 кухні, 386/1000 6 вбиральні, 15 вбуд. шкафи, укладений на Жовтневій філії Одеської спеціалізованої біржі нерухомості, між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_3 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 06.09.2021 року.
Суддя Домусчі Л.В.