ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1358/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2021 року, суддя Бондарчук В.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності договору фінансового лізингу та стягнення коштів,

встановив:

У серпні 2020 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося в суд з позовом, в якому просило застосувати наслідки недійсності Договору фінансового лізингу №00009065 від 25 листопада 2013 року та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти в розмірі 617354 грн 68 коп за користування транспортним засобом марки Volkswagen Touareg NF 3.01 V6 TDI, 2013 року виробництва, шасі НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 в період з 23 грудня 2013 року до 07 березня 2015 року.

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою в якій просив стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на його користь 272737 грн 15 коп процентів за користування його коштами за період з 01 січня 2014 року по 16 вересня 2016 року, при цьому послався на те, що у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу, він є нікчемним в силу закону, внаслідок чого він має право на отримання процентів за незаконне користування відповідачем його коштами.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про застосування наслідків недійсності (нікчемності) договору фінансового лізингу та стягнення коштів в сумі 272737 грн 15 коп повернуто заявнику.

В обґрунтування свого висновку суд вказав, що ОСОБА_1 подано зустрічний позов поза строком для подання відзиву, а саме 27 листопада 2020 року, при цьому граничний строк для подання відзиву сплив 23 листопада 2020 року, враховуючи, що копію ухвали про відкриття провадження у справі ОСОБА_1 разом із позовною заявою та додатками отримав 06 листопада 2020 року. Крім того, ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 17 травня 2021 року щодо сплати судового збору в сумі 2727 грн 37 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу суду від 05 липня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказав на помилковість висновку суду про відсутність у нього передбаченої частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» пільги по сплаті судового збору за подання позову в цій справі. На думку апелянта, у спірних правовідносинах він мав статус споживача послуг, в процесі надання яких йому було завдано збитків, відтак ініційований ним спір безпосередньо пов`язаний з порушенням прав споживача.

Стосовно пропуску ним процесуального строку на подання зустрічного позову вказав, що судом апеляційної інстанції з даного питання та відповідних підстав ухвалювалось судове рішення на що суд першої інстанції уваги не звернув.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» вказало, що строк пред`явлення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 пропущено. Посилання ОСОБА_2 на неможливість подання зустрічного позову вчасно у зв`язку з тим, що канцелярією суду першої інстанції позовні заяви не приймались є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 не був позбавлений можливості подати зустрічний позов у встановлений строк засобами поштового зв`язку. Посилання апелянта на звільнення його від сплати судового збору також є необґрунтованим, оскільки щодо вимог про застосування наслідків недійсності договору не діють положення законодавства про захист прав споживачів щодо звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проведено без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи та підстави апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановлено, що 27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою, у якій, зокрема, зазначив, що договір фінансового лізингу №00009065 від 25 листопада 2013 року, укладений між ним та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було визнано недійсним, стягнуто з товариства на його користь суму сплачених коштів у розмірі 575043,05 грн.

Оскільки вказані грошові кошти ТОВ «Порше Лізинг Україна» набуло без достатньої правої підстави та вчасно не повернуло йому, позивач за зустрічним позовом просив стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на свою користь проценти за незаконне користування його грошовими коштами, розраховані виходячи з облікової ставки Національного Банку України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2020 року про відкриття провадження відповідачу було встановлено 15 денний строк для направлення відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2020 року зустрічний позов ОСОБА_1 було повернуто останньому.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області було скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виходив із відсутності у справі відомостей щодо отримання ОСОБА_1 ухвали про відкриття провадження у справі 06 листопада 2020 року.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, в тому числі зазначено надати до суду документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху (а.с. 205).

Як на підставу для залишення позову без руху суд вказав на те, що позивачем до позовної заяви не додано документів на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Посилання відповідача на те, що він звільнений від сплати судового збору в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не є обґрунтованим, адже договір на підставі якого виникли правовідносини, було визнано судом недійсним, відтак відповідні правовідносини врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Копію даної ухвали ОСОБА_1 отримав 22 червня 2021 року, про що свідчить розписка останнього на звороті обкладинки судової справи.

Оскільки недоліки позовної заяви не було усунуто у визначений судом строк, а також у зв`язку з пропуском ОСОБА_1 процесуального строку на подання зустрічного позову, Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 05 липня 2021 року постановлено ухвалу про повернення ОСОБА_1 зустрічної позовної заяви.

Судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції не в повній мірі обґрунтована з огляду на наступне.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Виходячи з положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень статті 6 Конвенції, яка гарантує право особи на доступ до суду і справедливий розгляд її справи судом та положень статей 3, 15 ЦК України, статей 1-4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, необґрунтована відмова у прийнятті і розгляді скарги є порушенням права на судовий захист.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 2 ЦПК України правосуддя здійснюється на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені,- встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Статтею 194 ЦПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Відповідно до частини сьомої статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Зі змісту звукозапису судового засідання Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 17 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 визнав та підтвердив отримання ним 06 листопада 2020 року копії ухвали про відкриття провадження у даній справі від 16 вересня 2020 року, відтак висновки суду щодо пропущення ОСОБА_1 процесуального строку щодо звернення до суду із зустрічним позовом є обґрунтованими. Факт отримання копії вказаної ухвали суду також не заперечується апелянтом, оскільки на спростування цієї обставини в апеляційній скарзі ним не наведено жодного доводу.

Дійшовши висновку про необхідність повернення зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що, оскільки, ОСОБА_1 особисто підтвердив отримання ним копії ухвали про відкриття провадження у справі за первісним позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» 06 листопада 2020 року, то подаючи зустрічний позов 27 листопада 2020 року він пропустив 15-ти денний процесуальний строк на звернення до суду з таким позовом.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що пропуск процесуального строку було зумовлено неможливістю подати зустрічну позовну заяву через канцелярію суду першої інстанції колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися до суду поштовим зв`язком а також подати відповідну заяву про поновлення пропущеного процесуального строку з поважних причин.

Разом з тим, вирішуючи питання правомірності покладення судом першої інстанції на ОСОБА_1 обов`язку по сплаті суми судового збору колегія суддів зазначає наступне.

Преамбула Закону України «Про захист прав споживачів» містить положення відповідно до якого цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 червня 2015 року договір фінансового лізингу № 00009065 укладений між сторонами 25 листопада 2013 року, визнано недійсним. Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 24 травня 2016 року рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 3 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Частинами 1, 2 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини за недійсним договором фінансового лізингу на підставі якого відбулося фактичне користування ОСОБА_1 транспортним засобом ТОВ «Порше Лізинг Україна» та відповідна сплата ОСОБА_1 лізингових платежів за своїм змістом є кондикційними.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на свою користь процентів за користування неповернутих йому грошових коштів зі сплати лізингових платежів обґрунтовано вважав, що правовідносини щодо стягнення вказаних процентів пов`язані з порушенням його прав як споживача фінансової послуги.

Враховуючи, що вимога про стягнення процентів, заявлена у зустрічному позові є похідною від вимоги про застосування двосторонньої реституції за недійсним договором, колегія суддів доходить висновку, що цей позов пред`явлено у зв`язку із порушенням прав ОСОБА_1 саме як споживача, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

При цьому та обставина, що договір фінансового лізину №00009065 від 25 листопада 2013 року є недійсним за рішенням суду, не свідчить про відсутність між сторонами відносин споживчого характеру, оскільки саме внаслідок укладення цього правочину між сторонами виникли спірні правовідносини щодо стягнення процентів за зустрічними позовними вимогами.

Таким чином, з огляду на те, суд першої інстанції обґрунтовано повертаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 у зв`язку із пропуском строків її подачі, дійшов помилкових висновків щодо обов`язку ОСОБА_1 сплатити судовий збір, колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни судового рішення з урахуванням мотивів викладених у даній постанові.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Мотивувальну частину ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2021 року змінити з урахуванням мотивів викладених у даній постанові.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко