Справа № 302/1459/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів:Джуги С.Д.,Кожух О.А.,

за участі секретаря: Кекерчень М.І.,

за участі представників сторін - Мокрянин М.М., ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року, головуючий суддя Павлюк С.С., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з участю третіх осіб, котрі не заявляють самостійних вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Колочавської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку, шляхом знесення самочинно збудованого елементу благоустрою - огорожі довжиною 50 м.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.02.2019 року за нею визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Крім цього, за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно проекту землеустрою щодо відведення позивачу вищевказаної земельної ділянки у власність до її земельної ділянки по межі Д-Г через земельну ділянку відповідача веде дорога загального користування (заїзд) до належного їй житлового будинку АДРЕСА_1 шириною 3.80 м. Заїзд до житлового будинку шириною 3,8 м забезпечував доступ, як до належного позивачу житлового будинку, так і до будинку відповідача. Іншого доступу до належного позивачу будинку та дворогосподарства, окрім цього заїзду немає.

У 2019 році відповідач ОСОБА_4 самовільно на зазначеній дорозі загального користування встановив огорожу з металевої сітки довжиною 50 м. (частково на капітальній бетонній основі довжиною 23 м), звузивши тим самим заїзд (дорогу загального користування) до ширини близько двох метрів, що практично унеможливило проходження по ньому транспорту і перетворило заїзд у вузький пішохідний прохід. Це позбавляє позивача можливості використовувати дорогу загального користування за призначенням. За таких обставин, не маючи належного доступу транспорту до свого будинку вона позбавлена можливості доставити транспортом у разі необхідності до свого будинку будівельні матеріали, дрова, товари інші необхідні речі.

До будинку фактично перекритий доступ, як власного транспорту, так, у разі необхідності, пожежної машини, швидкої медичної допомоги, інших термінових служб, тощо. 21 жовтня 2019 року комісією Колочавської сільської ради на місці було складено акт, яким засвідчується вищевказаний факт порушення земельного законодавства. Вирішити спірне питання у позасудовому порядку не вдалося.

Незважаючи на вимоги до відповідача, щодо звільнення земельної ділянки загального користування від огорожі відповідач так і не здійснив її демонтаж і продовжує позивачу чинити перешкоди у користуванні цією дорогою.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу, Колочавська сільська рада та представник відповідача ОСОБА_1 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №183371429 від 03.11.2019 року та земельної ділянки площею 0,072 га наданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердження чого є Витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №110836596 від 17.01.2018 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №199369083 від 07.02.2020 року відповідачу ОСОБА_4 належить житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення Колочавської сільської ради Міжгірського району №33 від 03.02.2014 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 », ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,25 га. за рахунок земель забудови: землі, які перебувають у користуванні ОСОБА_4 за адресою с. Колочава «Біля будинку», для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Як вбачається із Рішенням двадцять сьомої сесії сьомого скликання №37 від 18.10.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», ОСОБА_4 надано у власність земельну ділянку площею 0,1018 га за рахунок земель житлової громадської забудови Колочавської сільської ради , розташованої у межах с. Колочава Міжгірського району та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №233938856 від 24.11.2020 року підтверджується, що за ОСОБА_4 зареєстровано земельну ділянку площею 0,1018 га, кадастровий номер :03:002:0129.

В проекті землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га., який виконано на замовлення позивача зазначено, що до земельної ділянки позивача по межі Д-Г через земельну ділянку ОСОБА_4 веде дорога загального користування (заїзд) до належного позивачу житлового будинку АДРЕСА_1 шириною 3.80 м.

Зі змісту акту обстеження від 21.10.2019 року вбачається, що комісія виявила на дорозі загального користування, яка веде до земельної ділянки гр. ОСОБА_3 є перешкода, а саме встановлена огорожа. Ширина дороги загального користування, згідно документів, складає 3.8м.

Натомість, як вбачається із акту від 17.12.2020 року про обстеження обмірів земельної ділянки жителя с. Колочава (Горб) "4" ОСОБА_4 , комісією вирішено, що наявна відстань між будинками не відповідає Державним будівельним нормам і унеможливлює розміщення дороги, оскільки відстань між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

В судовому засіданні встановлено, що спір між сторонами виник з приводу усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка є під`їзною до житлового будинку, належного позивачці на праві власності, шляхом знесення металевої з капітальним фундаментом огорожі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального тану. Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

Замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, є виконавчий орган сільської ради.

Послідовність розроблення та площі територій, для яких розробляються детальні плани, визначає відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури відповідно до генерального плану населеного пункту, а якщо територія розташована за межами населеного пункту, відповідно до схеми планування території району.

Генеральні плани населених пунктів, плани зонування території та зміни до них затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами.

Таким чином, організація проїзду повинна бути визначена шляхом розробки плану детального планування території чи зазначенням в генеральному плані, плані зонування території, які мають бути затверджені відповідними державними органами, однак таких доказів позивачем не надано та, відповідно, позивачем не доведено належність частини земельної ділянки відповідача до земель загального користування, а саме проїзду.

Як встановлено у суді першої інстанції та підтверджено представником Колочавської сільської ради Міжгірського району, - в генеральному плані с. Колочава (Горб) відсутня дорога, про яку веде мову ОСОБА_3 в своєму позові. Рішення про утворення або відведення в натурі земельної ділянки під під`їзну дорогу Колочавською сільською радою Міжгірського району не приймалось.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 безпідставно ототожнює детальний план забудови земельної ділянки, що міститься в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0075, із детальним планом території с. Горб, який відноситься до містобудівної документації. Детальний план забудови земельної ділянки відображає орієнтовні плани щодо забудови земельної ділянки в майбутньому або, як в даному випадку, фактичні дані забудови земельної ділянки, яка відводилася у власність ОСОБА_3 . При цьому даний детальний план забудови земельної ділянки не є складовою частиною містобудівної документації відповідного населеного пункту, не розробляється у відповідності до Порядку, містить орієнтовну інформацію щодо конкретної земельної ділянки та не стосується суміжних земельних ділянок.

Також слід зауважити, що перелік документів, які входять до складу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки визначено ч. 3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції від 01.01.2016 року, оскільки договір між ОСОБА_3 та ТОВ «Землемір» на розробку проекту землеустрою було укладено 28.01.2017 року). Даною нормою не було передбачено включення до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок документу під назвою «детальний план забудови земельної ділянки».

З цього слідує, що в процесі погодження та затвердження проекту землеустрою такий документ не підлягав оцінці відповідними органами, в т.ч. Колочавською сільрадою, та не впливав на результати погодження та затвердження проекту землеустрою.

За таких обставин, детальний план забудови земельної ділянки, на який посилається ОСОБА_3 , не є належним, допустимим і достовірним доказом, який міг би підтверджувати обставин викладені в позові.

Стосовно поданого ОСОБА_3 акту обстеження, складеного 21.10.2019 року комісією Колочавської сільради, то суд правомірно визнав його неналежним, недопустимим і недостовірним доказом, оскільки такий Акт міг бути складений виключно в процесі розгляду земельного спору на підставі відповідної заяви ОСОБА_3 . Однак в цьому акті обстеження жодним чином не вказано, на якій підставі була створена ця комісія Колочавської сільради, а також не зазначено, що комісією здійснюється розгляд чиєїсь заяви, зокрема, ОСОБА_3 .

Отже, акт обстеження від 21.10.2019 року був складений з порушенням порядку його |складання, а тому згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України він є недопустимим доказом.

В акті зазначено, що комісією проводилося обстеження земельної ділянки ОСОБА_3 , проте зафіксовано обставини встановлення огорожі на дорозі загального користування, що веде до земельної ділянки ОСОБА_3 . При цьому в акті не вказується ні конкретне місце розташування цієї дороги загального користування, ні конкретне місце розташування огорожі, не вказано і осіб, які встановили цю огорожу тощо. Також до акту не додано схему з місцем розташування земельної ділянки ОСОБА_3 чи місцем розташування дороги або огорожі, на що звернув увагу суд першої інстанції.

Даний детальний план забудови земельної ділянки не є детальним планом території с. Горб, а відображає фактичну забудову земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0075. При цьому план забудови земельної ділянки не є складовою частиною містобудівної документації с. Горб. Детальний план території с. Горб в місці розташування земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0075 та житлових будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 і АДРЕСА_4 , не розроблявся.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 8 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді