провадження №2/279/434/21
Справа № 279/5963/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2021 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коваленко В.П.

секретаря Комарової О.В.

за участю сторін :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Хотинівська сільська рада Коростенського району Житомирської області , про встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків нікчемності заповіту , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить встановити нікчемність заповіту ОСОБА_5 складеного 13 травня 2019 року, та застосувати наслідки недійсності нікчемного заповіту. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Розтяжин Коростенського району помер її батько ОСОБА_5 . Вона як спадкоємиця першої черги звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і їй стало відомо, що покійний батько склав заповіт на ім`я її сестри ОСОБА_3 . Оскільки на момент складення заповіту батько переніс інсульт, не міг самостійно себе обслуговувати, потребував стороннього догляду, він не міг самостійно підписати заповіт. Вважає , що представником органу місцевого самоврядування порушено порядок складання та посвідчення заповітів, необхідно було його підписувати за участю двох свідків, недотримано письмову форму заповіту, через дефект мови батько не міг самостійно висловити свої думки.

Ухвалою суду від 03 березня 2021 року відкрито провадження в зазначеній справі. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому вона категорично заперечила проти позову і просила відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити, встановити нікчемність заповіту та застосувати його наслідки.

Відповідач позовних вимог не визнала, ствердила, що батько сам виявив бажання скласти заповіт тільки на неї, оскільки вона його доглядала протягом 10 років, після інсульту він сам міг писати, читав газети, розмовляв.

Представник Хотинівської сільської ради ОСОБА_11 позовних вимог не визнала, ствердила, що покійний ОСОБА_5 власноручно написав заповіт на ім`я своєї дочки, в приміщенні сільської ради вона з ним проводила бесіду, роз`ясняла умови укладення заповіту. Стан його здоров`я був слабкий, але він був у ясній пам`яті, достеменно розумів значення своїх дій, розмовляв з нею, при цьому весь час витирався платком, але стан здоров`я не перешкоджав йому написати заповіт, всі слова напи сані ним власноручно.

Вислухавши пояснення учасників, перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2ст.1223 ЦК України) .

У частинах 1 та 2 статті 1257 ЦК України закріплена норма про те, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ще при житті 13 травня 2019 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося та взагалі все те, на що він за законом матиме право, все те, що буде належати йому за законом на день смерті, заповів ОСОБА_3 .

Вказаний заповіт посвідчений Хотинівським сільським головою Коростенського району ОСОБА_11 13 травня 2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 13. 05 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Коростенської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі ст.1261 ЦК України.

ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті батька, на момент його смерті проживала з ним в одному будинку по АДРЕСА_2 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_5 , не дивлячись на його поважний вік, усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, дещо був обмежений в русі після перенесого інсульту, ложку тримав у руках сам, читав книжки про Вітчизняну війну, постійно витирався платком, оскільки текла слюна. Розмовляв абсолютно нормально, в автомобіль сідав сам, двері закривав сам, про те, що складає заповіт на дочку, яка його доглядає, розумів і бажав цього, про що особисто повідомляв ОСОБА_7 , який підвозив його на автомобілі до приміщення сільської ради. Сільський голова роз`яснила ОСОБА_5 всі наслідки складання даного заповіту, на що він погодився.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ствердили в судовому засіданні, що покійний ОСОБА_5 не міг сам написати заповіт, його мова була незв`язною, написати 10 слів він не міг аж ніяк.

Проте, суд не приймає до уваги покази даних свідків, оскільки вони містять лише припущення щодо неможливості складання заповіту покійним. Самі вони очевидцями складання не були, покійного бачили задовго до смерті.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Суд вважає, що посилання позивача на обставини неможливості покійним самостійно підписати вказаний заповіт є необґрунтованими, оскільки суду нем надано належних і переконливих доказів щодо неможливості покійним підписання вказаного заповіту, а також повністю спростовано твердженнями сільського голови ОСОБА_11 .

Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що заповідач - ОСОБА_5 , сам прочитав вказаний заповіт та здійсним на ньому запис « Даний заповіт мені прочитано, власноручно прочитано».

Візуально видно, що почерк покійного повністю співпадає з почерком його при складанні попереднього заповіту.(а.с. 60)

Відповідно до частин першої-п`ятої статті ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин суд приходить до висновку , що вказаний заповіт відповідав волевиявленню заповідача та був ним підписаний.

Умова посвідчення заповіту при свідках є необхідною лише у випадку, коли заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт. Доводи позивача про те, що батько не міг самостійно прочитати та підписати заповіт, є недоведеними.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265,268 ЦПК України, ст. ст. 1233,1261 ЦК України , - суд

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Хотинівська сільська рада Коростенського району Житомирської області , про встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків нікчемності заповіту , відмовити за безпідставністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня отримання повного тексту рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя Коваленко В.П.