Провадження № 2/712/746/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 серпня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Дядюрі І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року адвокат Пропадущий А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір №712/09-18КК-К про відступлення права вимоги за кредитним договором №R6В від 26 вересня 2018 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» (далі ТОВ «ФК «Фінмарк») та ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано тим, що 26 вересня 2018 року між ТОВ «ФК «Фінмарк» та ОСОБА_2 укладено договір №712/09-18КК-К про відступлення права вимоги за кредитним договором №R6В від 26 вересня 2018 року.

Позивач зазначає, що на його думку договір №712/09-18КК-К не є договором про відступлення права вимоги, оскільки ОСОБА_2 придбав таке право за значно нижчою ціною ніж номінальна вартість зобов`язання, що вказує на те, що договір має ознаки фінансування під відступлення права вимоги, тобто факторингу.

Отже, ОСОБА_2 у вказаних відносинах виступив фактором, який для надання фінансових послуг мав бути включений до Державного реєстру фінансових установ. Проте заміна кредитора відбулась на фізичну особу, яка не відноситься до фінансових установ, що може надавати фінансові послуги, у тому числі й у формі факторингу.

За вказаних обставин, на думку позивача договір №712/09-18КК-К про відступлення права вимоги за кредитним договором №R6В від 26.09.2018 року має бути визнано недійсним.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 16 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

28 січня 2021 року до суду надійшов відзив директора ТОВ «ФК «Фінмарк» на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що для угод про відступлення прав вимоги, які укладались ТОВ «ФК «Фінмарк» як учасником електронного аукціону з продажу майна банків у ліквідації з уповноваженими особами ФГВФО на ліквідацію банків, не притаманні ознаки факторингу, оскільки відсутня плата, яку передає клієнт в розпорядження фактору (право вимоги не є такою платою). Тому такі угоди не є факторингом і кінцевим набувачем за договором відступлення права вимоги може бути не тільки спеціалізована фінансова установа, але й фізичні та юридичні особи. Крім того, договору №712/09-18КК-К не притаманні ознаки договору факторингу.

3 лютого 2021 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, договір №712/09-18КК-К не є договором факторингу, оскільки за договором факторингу фактор перераховує кошти клієнту тільки після отримання їх від боржника, однак ОСОБА_2 кошти за спірним договором сплатив в повному об`ємі, після чого було складено акт прийому-передачі документації до договору. Крім того, учасниками цесії можуть бути як фізична особа так і юридична особа, тому ОСОБА_2 правомірно набув право вимоги за кредитним договором №R6В від 26.09.2018 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 15 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У вступному слові 4 серпня 2021 року представник позивача - адвокат Пропадущий А.В. позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити. Вказав, що договір №712/09-18КК-К про відступлення права вимоги має всі ознаки договору факторингу. Розмір вимоги 126 000 грн, а ОСОБА_2 придбав вимогу у ТОВ «ФК «Фінмарк» за 40 000 грн, чим здійснив фінансову операцію, не маючи при цьому ліцензії на здійснення такої операції, що є підставною для визнання спірного договору недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Шульга П.М. у вступному слові заперечував проти задоволення позовних вимог. Додатково вказав, що стягнення боргу з позивача відбулось за рішенням суду, у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження; кредитні відносини між кредитором та позивачем припинені; новий кредитор не нараховує відсоткову ставку за кредитним договором, до нього перейшло лише право вимоги до боржника. Просив врахувати ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкас від 6 травня 2021 року, якою замінено сторону вказаних правовідносин на ОСОБА_2 . Звернув увагу, що відповідно до правових висновків Верховного Суду різниця в сумі продажу боргу ще не означає, що це є факторингом. У конкретному випадку різниця в сумі продажу активів обумовлена ліквідністю такого майна. Спірний договір є одноразовою дією між сторонами такого договору, продовжуваності договору немає, тому немає підстав вважати, що такий договір є договором факторингу.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

У п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України вказано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору відступлення права вимоги (цесії), визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, у тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року справа № 909/968/16, договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, не є договором факторингу, а є правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 ЦК України зумовлює його недійсність.

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 48)).

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 51)).

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 57)).

Судом установлено, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м.Черкас від 13 жовтня 2016 року (справа №711/6444/16-ц), що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №R6В від 26.09.2018 року в розмірі 102 104 грн 98 коп.

20 червня 2017 року Придніпровським відділом ДВС ГТУЮ в Черкаській області відкрито виконавчі провадження №5402376 та №54029451.

15 грудня 2017 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» укладено договір про відступлення право вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №R6В від 26.09.2018 року.

26 грудня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» та ТОВ «Колекторське агентство «Пактум» укладено договір про відступлення право вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, за яким до ТОВ «Колекторське агентство «Пактум» перейшло право вимоги за кредитним договором №R6В від 26.09.2018 року.

24 вересня 2018 року між ТОВ «Колекторське агентство «Пактум» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» укладено договір про відступлення право вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» перейшло право вимоги за кредитним договором №R6В від 26.09.2018 року.

26 вересня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» та ОСОБА_2 укладено договір № 715/09-18КК-К про відступлення права вимоги за кредитним договором № R6В від 26 вересня 2018 року, згідно з п. 2.1 якого за цим договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» передає ОСОБА_2 право вимоги за Кредитним договором з Боржником, а ОСОБА_2 набуває право вимоги за Кредитним договором з боржником та сплачує ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

Згідно з п. 2.2 вказаного Договору загальний розмір заборгованості, право вимоги якої переходить до ОСОБА_2 становить 126 964 грн 38 коп. та зафіксований у Витязі з реєстру прав вимоги, який буде передано відповідно до Акта прийому-передачі документації.

За змістом п. 3.1 зазначеного Договору сторони домовились, що ціна відступлення прав вимоги за цим Договором становить 40 000 грн без ПДВ, яку первісний кредитор отримав від нового кредитора.

Відповідно до платіжного доручення від 24 вересня 2018 року ОСОБА_2 , перерахував на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» 40 000 грн.

Із акта прийому-передачі документації до Договору № 715/09-18КК-К від 26 вересня 2018 року про відступлення права вимоги за кредитним договором № R6В від 26 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 передано матеріали кредитної справи боржника ОСОБА_1 , включаючи кредитний договір та меморіальний ордер.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкас від 6 травня 2021 року замінено ПАТ «ВТБ Банк» у виконавчому провадженні №5402376 від 20 червня 2017 року за виконавчим листом Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/6444/16-ц на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк».

Надаючи оцінку доводам позовної заяви ОСОБА_1 щодо недійсності оспорюваного Договору № 715/09-18КК-К про відступлення права вимоги за кредитним договором № R6В від 26 вересня 2018 року, суд зауважує, що позивачем не доведено наявність в ньому ознак факторингу, оскільки не доведено наявності мети в наданні фактором (новим кредитором) й отриманні клієнтом фінансової послуги; оспорюваний договір не передбачає оплату клієнтом наданої фактором (новим кредитором) фінансової послуги; в договорі не зазначено, що саме є винагородою фактора (нового кредитора).

Крім того, різниця між вартістю права вимоги (126 964 грн 38 коп.) та ціною його продажу (40 000 грн)зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому.

Із змісту оспорюваного договору відступлення права вимоги від 26 вересня 2018 року вбачається, що у даному договорі встановлено всі істотні умови для такого виду договору відповідно до вимог чинного законодавства та інших нормативно-правових актів, воля сторін правочину була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договорами.

За таких обставин суд робить висновок про відсутність правових підстав для визнання в судовому порядку недійсним даного договору, оскільки судом не встановлено ознак фінансування під відступлення права вимоги (факторингу) в укладеному договорі про відступлення прав вимоги від 26 вересня 2018 року.

Таким чином, в задоволенні позову необхідно відмовити.

При вирішенні справи суд також враховує постанову ВП ВС від 8 червня 2021 року у справі № 346/1305/19.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шульга П.М. ставить питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Проте вказане питання, з огляду на положення ст. 270 ЦПК України, буде вирішено шляхом постановлення додаткового рішення в іншому судовому засіданні відповідно до ст. ст. 137, 141, 246 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 19, 81, 82, 89, 141, 158, 259, 264-265, 268 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду, шляхом подання апеляційної скарги до Соснівського районного суду м.Черкас або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Новокостянтинівська, 2А.

Повний текст рішення суду складено 16 серпня 2021 року.

Суддя: Я.В. Пересунько