Справа № 204/5912/21
Провадження № 2/204/2008/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання договору довічного утримання недійсним, припинення права власності, визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання договору довічного утримання недійсним, припинення права власності, визнання права власності разом із заявою про забезпечення позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2021 року, головуючим суддею визначено суддю Токар Наталію Володимирівну.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом був зроблений запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

17 серпня 2021 року надійшла відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ознайомившись із зазначеною позовною заявою, вважаю за доцільне взяти самовідвід по даній цивільній справі у зв`язку з наступним.

Так, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2021 року, ухваленому у складі головуючої судді Токар Н.В., яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року, у цивільній справі №204/9057/19 провадження №2/204/97/21 було відмовлено в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання договору довічного утримання нікчемним, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 07.09.2021 року.

Так, вимоги у цивільній справі №204/5912/21 провадження №2/204/2008/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання договору довічного утримання недійсним, припинення права власності, визнання права власності в порядку спадкування стосуються спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, що і у цивільній справі №204/9057/19 провадження №2/204/97/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання договору довічного утримання нікчемним, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію, про визнання права власності в порядку спадкування за законом про визнання договору довічного утримання недійсним, припинення права власності, визнання права власності в порядку спадкування, де суддею Токар Н.В. вже висловлено свою позицію та прийнято відповідне рішення по суті заявлених вимог.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Підстави для самовідводу судді визначені ст.36 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У статті 15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.

Обґрунтований самовідвід свідчить про сумлінне виконання суддею своїх обов`язків. Обґрунтування самовідводу не може піддаватися сумніву.

Відповідно до статті 2 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», від 01 жовтня 1982 року - «Пєрсак проти Бельгії», від 15 грудня 2011 року - «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» тощо).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як зазначено у Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно з ч.ч.1, 9 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Самовідвід суддею заявляється з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо можливості не об`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення.

Зважаючи на викладене, враховуючи необхідність виключення можливих сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості суду, доходжу висновку про необхідність заявлення самовідводу, а справу передати до канцелярії Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, для виконання вимог, передбачених статтею 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 37, 39, 40, 258-261 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід у цивільній справі №204/5912/21 провадження №2/204/2008/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання договору довічного утримання недійсним, припинення права власності, визнання права власності в порядку спадкування.

Матеріали цивільної справи №204/5912/21 провадження №2/204/2008/21 передати до канцелярії Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, для виконання вимог, передбачених статтею 33 ЦПК України.

Ухвала суду не підлягає оскарженню і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.В.Токар