Провадження № 2/643/4944/21
УХВАЛА

17.09.2021 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

заяву ОСОБА_1

про відвід судді Новіченко Н.В. у справі № 643/14120/21

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.08.2021 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі № 643/14120/21, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.09.2021 року.

01.09.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшов відзив в порядку статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

07.09.2021 року позивачем подано відповідь на відзив в порядку статті 179 Цивільного процесуального кодексу України.

07.09.2021 року підготовче засідання у справі відкладено на 15.09.2021 року.

09.09.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду даної справи, мотивована тим, що у провадженні судді Горбунової Я.М. перебуває справа № 643/4023/21 між тими ж сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав. Однак, суддя Новіченко Н.В. при відкритті провадження у справі № 643/14120/21 не перевірила наявність аналогічного позову у провадженні Московського районного суду м. Харкова та незаконно відкрила провадження у справі, а не повернула позовну заяву. Вказані обставини викликають у відповідача сумнів у об`єктивності та неупередженості судді Новіченко Н.В.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2021 визнано заявлений ОСОБА_1 відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/14120/21 необґрунтованим, заяву про відвід судді передано для розгляду в порядку, визначеному ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Новіченко Н.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

При цьому, 09.09.2021 року на електронну пошту Московського районного суду м. Харкова надійшла заява, відповідно до змісту якого позивач просить суд забезпечити проведення судового засідання, що призначене на 15 вересня 2021 року, у режимі відеоконференції.

Означена заява обґрунтована тим, що він не може прибути у судове засідання, призначене на 15.09.2021 року, оскільки проживає на значній відстані від місця знаходження суду де відбувається засідання. Зазначив, що найближчий суд, до якого він може прибути для участі у судовому засіданні знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.09.2021 заяву ОСОБА_2 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції від 09.09.2021 року повернуто заявнику без розгляду.

У підготовчому засіданні 15.09.2021 року відповідач зазначила, що має відвід головуючому судді Новіченко Н.В. та просила надати час для письмового оформлення заяви про відвід.

16.09.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду даної справи, мотивована тим, що позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні 07.09.2021 року спілкувався з суддею Новіченко Н.В., називав її по імені та по-батькові, а не звертався до неї «Ваша честь», що свідчить про те, що він спілкувався з суддею до судового засідання. Позивач отримував у судді Новіченко Н.В. консультацію з приводу проведення судового засідання в режимі відеоконференції та нагадав їй, щоб вона не забула про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Вважає, що суддя Новіченко Н.В. не може брати участь у розгляді цивільної справи і підлягає відводу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України, а саме є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами 1-3 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Положеннями частини 7 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про відвід судді Новіченко Н.В., суд зазначає наступне.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях статей 36-41 Цивільного процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з цим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було унормовано у статті 36 Цивільного процесуального кодексу України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Відповідно до частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, частиною 4 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За змістом частини третьої статті 39 Цивільного процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим.

В частині четвертій статті 39 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно довести наявність упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Разом з тим, подана відповідачем заява не містить жодних обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді Новіченко Н.В., та можуть бути підставою для її відводу від розгляду справи відповідно до статей 36, 37 Цивільного процесуального кодексу України.

Доводи відповідача про те, що позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні 07.09.2021 року звертався до судді по імені та по-батькові, отримував у судді Новіченко Н.В. консультацію з приводу проведення судового засідання в режимі відеоконференції є безпідставними та такими, що не свідчать про необ`єктивність чи упередженість судді Новіченко Н.В.

Наведені відповідачем доводи щодо сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Новіченко Н.В., мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу чи факту вчинення дій, які б свідчили про упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність судді, не наведено.

Крім того, з доводів відповідача у цій справі не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді.

Враховуючи наведене, викладені у заяві відповідача про відвід судді Новіченко Н.В. доводи мають суб`єктивний для відповідача характер, та не свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Новіченко Н.В. при розгляді справи № 643/14120/21, у зв`язку з чим заявлений відвід є необґрунтованим.

В силу приписів частини 3 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 40, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Визнати заявлений ОСОБА_1 відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/14120/21 необґрунтованим.

2.Заяву про відвід судді передати для розгляду в порядку, визначеному ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Н.В. Новіченко