справа №619/2876/21
провадження №2/619/1130/21
03 вересня 2021 року
Дергачівський районний суд Харківської області,
у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В., розглянув у підготовчому засіданні справу № 619/2876/21,
найменування (ім`я) сторін:
відповідач: ОСОБА_2 ,
Питання, що вирішується ухвалою.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить витребувати у ОСОБА_2 майно, визначене на праві власності в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за нею та виділене їй в натурі, відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 22.09.2020 у справі №619/3759/17.
Ухвалою судді від 18.06.2021 позовну заяву було залишено без руху та 25.06.2021 недоліки позивачем усунені.
Ухвалою судді від 09.07.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.08.2021, яке було відкладено на 03.09.2021 за клопотанням представника позивача.
У підготовчому засіданні представник позивача заявила клопотання, в порядку ст. 116 ЦПК України, про забезпечення доказів у спосіб опису майна та призначення товарознавчої експертизи вартості витребуваного майна. У обґрунтування клопотання зазначено, що після отримання відзиву виникла потреба доведення факту знаходження майна, що є предметом спору, у відповідача, що є необхідним для вирішення справи по суті, оскільки останній заперечує знаходження майна у нього.
Інших клопотань, передбачених ч. 2 ст. 197 ЦПК України представник позивача не заявляла.
Представник відповідача у підготовчому засіданні будь-яких клопотань, передбачених ч. 2 ст. 197 ЦПК України не заявляла та зазначила, що проти клопотання про забезпечення доказів заперечує на тій підставі, що доля речей визначена іншим судовим рішенням, в рамках якого мають відбуватись виконавчі дії, які позивач до цього часу ще не ініціювала. Всі докази позивач повинна була надати разом з позовом або заявити про неможливість, що не було своєчасно виконано позивачем, а вартість майна не є предметом спору у даній справі, тому товарознавчу експертизу призначати потреби не має.
Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Таким чином, підготовче судове провадження це стадiя судового прoцесу, в якoму рoзглядається предмет спoру, позoвні вимoги, заперечення на позoвні вимoги, склад учасників судовoго процесу, вирішення відводів, xарактер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкoдного розгляду справи пo суті, іншими словами, це важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті.
Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.
Як передбачено п. 7 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.
Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Частиною 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Як встановлено п.п. 4-5 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.
За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.
Окрім того, аналізуючи зазначені вище положення у зіставленні з вимогами позивача, насамперед слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом опису майна та призначення товарознавчої експертизи, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.
Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.
Разом з тим, суд, ознайомившись із заявою про забезпечення доказів, дійшов висновку, що заявник не обґрунтував у своїй заяві підстав необхідності такого забезпечення, не надав доказів на підтвердження неможливості самостійно отримати такі докази, та не навів підстав на підтвердження того, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим під час судового провадження за її позовом. Заявником не наведено жодних обставин, що даний засіб доказування може бути втраченим або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Також не наведено підстав для забезпечення цих доказів відповідно до наведених вище положень ЦПК України.
Щодо вимоги представника позивача про призначення товарознавчої експертизи суд зазначає, що вартість витребуваного майна у даних правовідносинах не є предметом спору.
Отже, заявником не доведено підстав для забезпечення даних доказів в порядку статей 116-118 ЦПК України та до того ж, не обґрунтувано неможливість подання доказів у строк, указаний ч. 2 ст. 83 ЦПК України.
Представником позивача, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, подано відзив (а.с.48-50).
Статтею 179 ЦПК України передбачено подання позивачем відповіді на відзив, у якій позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.
Пунктом 12 ч. 2 ст. 197 встановлено, що у підготовчому засіданні суд встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 199 ЦПК України, у строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.
Враховуючи викладене, судом встановлюється строк для подання відповіді на відзив та заперечення.
Пунктом 15 ч. 2 ст. 197 ЦПК України встановлено, що у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.
Провівши підготовче засідання за правилами ст. ст. 197-198 ЦПК України, враховуючи, що спір між сторонами не врегульовано, останні не виявили бажання укласти мирову угоду чи врегулювати спір за участю судді, визначивши склад учасників судового процесу, зміст позовних вимог, вчинивши всі необхідні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Керуючись ст. ст.197-200 ЦПК України, суд
постановив:
Відмовити у клопотанні представника позивача про забезпечення доказів.
Закрити підготовче провадження та призначити до розгляду по суті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна на 29 вересня 2021 року об 11 год 00 хв в приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області, що знаходиться за адресою: м. Дергачі Харківської області вул. 1 Травня, 63, в залі судових засідань № 2.
Про місце, дату і час судового засідання повідомити учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України позивач має право подати відповідь на відзив, протягом 15 днів, починаючи з дня отримання даної ухвали, у якій викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. Відповідь на відзив підписується позивачем або його представником. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 ЦПК України відповідач має право подати заперечення протягом 15 днів, починаючи з дня отримання даної ухвали, у яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Заперечення підписується відповідачем або його представником. До заперечення застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу. Заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасникам справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.
Ухвала набирає сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І. М. Нечипоренко