Справа № 348/887/19
Провадження № 22-ц/4808/1091/21
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач МелінишинГ.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

за участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду в складі судді Грещука Р.П., ухвалене 28 квітня 2021 року в м. Надвірній Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 07 травня 2021 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Зарічанська сільська рада Делятинської селищної об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та спорудами будинковолодіння,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та спорудами будинковолодіння.

Позов обґрунтовано тим, що він проживає у будинковолодінні АДРЕСА_1 , яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,1029 га. ОСОБА_1 є власником житлового будинку і суміжним землекористувачем. На території свого господарства вона з порушенням будівельних та санітарнихнорм встановила господарську споруду (сарай для утримання свійських тварин), а також вигрібну яму. Неналежне утримання великої кількості худоби призвело до забруднення питної води в його колодязі та до інших шкідливих наслідків, які завдають йому і членам його сім`ї незручності. Крім того, у 2018 році відповідачка спорудила огорожу з застосуванням дерев`яних конструкцій, просочених хімічною маслянистою речовиною (мазутом). З приводу таких дій позивач неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування, контролюючих та правоохоронних органів, за результатами яких її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Також було зобов`язано усунути зазначені порушення. Проте в добровільному порядку ОСОБА_1 не бажає вчинити певні дії.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив усунути перешкоди у користуванні ним земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідачку: перенести вигрібну яму на відстань не менше 25 м від належної йому літньої кухні та облаштувати її у відповідності до Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населень» 360-92; перенести сарай для худоби, свійських тварин та птахів на відстань не менше 25 м від належної йому криниці та облаштувати його у відповідності до Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населень» 360-92; демонтувати дерев`яні елементи (конструкції) огорожі покриті (просочені) хімічними маслянистими речовинами невідомого походження на основі відходів нафтопродуктів.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 25 жовтня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Зарічанську сільську раду Делятинської селищної об`єднаної територіальної громади.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 28 квітня 2021 року позов задоволено. Вирішено усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 : перенести вигрібну яму на відстань не менше 25 м від належної ОСОБА_2 літньої кухні та облаштувати вигрібну яму у відповідності до Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населень» 360-92; перенести сарай для худоби, свійських тварин та птахів на відстань не менше 25 м від належної ОСОБА_2 криниці та облаштувати його у відповідності до Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населень» 360-92; демонтувати дерев`яні елементи (конструкції) огорожі покриті (просочені) хімічними маслянистими речовинами невідомого походження на основі відходів нафтопродуктів.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо чинення йому ОСОБА_1 перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1 , що на переконання суду стороною відповідача не спростовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що житловий будинок та земельна ділянка, які знаходяться по АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_3 - дружині позивача. Відтак вважає, що він не мав права на звернення до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні майном, яке йому не належить.

Також вказує, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення будівельних та санітарних норм при спорудженні нею сараю. Відсутня у матеріалах справи і судова будівельно-технічна експертиза про розташування об`єктів сторін, порушення будівельного законодавства при спорудженні спірних об`єктів тощо. Натомість висновки в актах комісії Делятинської ОТГ від 06 червня 2018 року та від 28 жовтня 2018 року є суб`єктивними та зроблені із перевищенням її повноважень. Крім того, в них відсутні посилання про шкідливий вплив ймовірних порушень на земельну ділянку та здоров`я позивача.

На її думку, не є належним доказом забруднення води в криниці позивача і експертний висновок Івано-Франківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 12 липня 2019 року. Адже такий зроблено без попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Поза увагою суду залишено і те, що в акті депутатської комісії з питань земельних відносин, будівництва, архітектури, екології, лісокористування та раціонального природокористування від 28 жовтня 2019 року зазначено про відсутність вигрібної ями. Фактично предметом спору була частина ділянки для зберігання відходів тварин (гноєсховище).

Окрім того, Державні будівельні норми ««Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населень» 360-92 застосовуються при проектуванні та забудові об`єктів будівництва. Разом з тим обставини справи стосуються експлуатації (використання) будівельних об`єктів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, з повним та об`єктивним дослідженням усіх доводів сторін, поданих доказів, що мають значення для справи.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 , його представник ОСОБА_4 , а також представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Делятинської селищної ради у судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи у відсутності цих учасників справи не встановлено.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі відповідає в повній мірі.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 проживає в будинковолодінні по АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці площею 0,1029 га. В склад господарства входять житловий будинок, літня кухня, гараж, шопа, погріб та криниця (а.с.14-16, 139-140 т.1).

По сусідству із позивачем у будинковолодінні НОМЕР_1 проживає ОСОБА_1 . На території її господарства, крім житлового будинку, знаходяться також господарські споруди. Зокрема, стайня для утримання свійських тварин та вигрібна яма, яка використовується для відходів від свійських тварин.

Також на початку 2018 року по межі будинковолодінь сторін відповідачкою споруджено огорожу на бетонному фундаменті із застосуванням дерев`яних дощок, просочених хімічною маслянистою речовиною невідомого походження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та члени його сім`ї неодноразово зверталися до органів місцевого самоврядування, контролюючих та правоохоронних органів щодо забруднення води в криниці та недотримання будівельних норм при спорудженні сусідкою господарської споруди та облаштуванні вигрібної ями (гноєсховища) (а.с.7,8 т.1).

Згідно листа Надвірнянської районної санітарно-епідеміологічної станції №327 від 20 жовтня 2015 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 щодо забруднення криниці стоками з дворового туалету та стічними водами гноянки від господарських споруд ОСОБА_1 працівниками служби відібрано проби води для бактеріологічного та фізико-хімічного дослідження. По мікробіологічних показниках вода не відповідає вимогам нормативних документів (в пробі води виявлено загальні колі форми) і є непридатною для питного використання. Крім того, встановлено, що відповідачка викопала дворовий туалет на відстані приблизно 14 м від криниці заявниці та одночасно утримує на тій же відстані певну кількість поголів`я худоби. СЕС рекомендовано відповідачці в місячний термін вирішити питання щодо перенесення дворового туалету, забезпечити утримання господарських споруд у задовільному санітарному стані, в місячний термін місце зберігання відходів обладнати згідно санітарних вимог (а.с.6 т.1).

Аналогічно при черговому розгляді звернення ОСОБА_2 листом №367/28-21/2 від 12 липня 2019 року Надвірнянський районний відділ Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області повідомив, що згідно результатів лабораторного дослідження (експертний висновок №001407 від 12 липня 2019 року) показники води в криниці не відповідають вимогам нормативних документів, вода не придатна для використання в господарсько-побутових цілях. Рекомендовано в зв`язку з недотриманням розривів від джерела забруднення до джерела водопостачання усунути причину імовірного забруднення водоносного горизонту органічними залишками тваринного погодження із земельної ділянки ОСОБА_1 (а.с.75,76 т.1)

За змістом акта депутатської комісії з питань земельних відносин Зарічанської сільської ради від 21 липня 2016 року комісія в складі депутатів Зарічанської сільської ради Клим`юка М.М., Абрам`юка М.М. , Клим`юка В.М. на підставі звернення ОСОБА_3 зобов`язали відповідачку встановити герметичний септик, щоб відходи не попадали в поверхневі води, а з ними до колодязя заявниці (а.с.9 т.1).

Відповідно до акта від 06 червня 2018 року в ході комісійного обстеження комісією в складі в.о. старости с. Заріччя Яворської Л.С. , спеціалістів-землевпорядників Делятинської ОТГ Павловича Л.Я. та Клим`юка В.М. , головного спеціаліста районного відділу ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області Андрійків В.М. в присутності селищного голови Делятинської ОТГ Клим`юка Б.Б. встановлено, що подвір`я ОСОБА_1 зі сторони господарства позивача огороджено парканом висотою більше 2 м, дерев`яні дошки паркана просочені неочищеною нафтою (мазутом), в результаті чого в повітрі відчувається запах вуглеводнів. В літній період при підвищенні температури атмосферного повітря в результаті випаровування на подвір`ї скаржника безумовно буде відчуватися постійний стійкий запах даної хімічної речовини, що негативно впливає на здоров`я його сім`ї. Також комісією встановлено, що на території господарства відповідачки знаходиться збите з дощок приміщення для утримання худоби (на час обстеження перебувало 2 корови та 16 кіз). Дана споруда не відповідає допустимим нормам, також не витримані і розриви до житлового будинку ОСОБА_2 . Відстань до його житлового будинку від паркана відповідачки становить не більше 3 м, що є порушенням Державних санітарних норм планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ України від 19 червня 1996 року.

Окрім того комісією встановлено, що посеред земельної ділянки ОСОБА_1 без дотримання санітарних вимог облаштована гноївка, яка розташована візуально на відстані 10 м до криниці та літньої кухні скаржника.

За результатами виявлених порушень комісія зобов`язала ОСОБА_1 до 10 липня 2018 року, в тому числі, привести в належний санітарний стан власне подвір`я - огородити подвір`я по периметру, не допускати використання неочищеної нафти при фарбуванні дерев`яних щитів паркана; вирішити питання перенесення гноянки на відстань, яка відповідає санітарним вимогам (не менше 20 м до криниці та літньої кухні скаржника) та облаштувати згідно вимог вказаних правил (герметична по всьому периметру, бетоноване дно), передбачити вивіз стоків спеціалізованим транспортом на договірних умовах, що підтверджувати документально (а.с.12 т.1).

Аналогічні порушення були встановлені комісією при повторному обстеженні 09 червня 2020 року, що підтверджується листом Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області №274/28-09 від 30 червня 2020 року (а.с.153-154 т.1).

Згідно акта депутатської комісії з питань земельних відносин, будівництва, архітектури, екології, лісокористування та раціонального природокористування №27 від 28 жовтня 2019 року, комісія повторно рекомендувала ОСОБА_1 привести в належний санітарний стан власне подвір`я, не допускати використання неочищеної нафти при фарбуванні паркану, облаштувати вигрібну яму у відповідності Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 березня 2011 року № 45, про що видано припис №07 від 28 жовтня 2019 року (а.с.77, 78 т.1).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом е частини першої статті 91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок зобов`язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно частини першої статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

За змістом частини третьої статті 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм.

Відповідно до статті 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Як передбачено частинами другою, третьою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З`ясувавши, що ОСОБА_1 в порушення будівельних та санітарних норм встановилагосподарську споруду (сарай для утримання свійських тварин) та вигрібну яму (гноєсховище), що створює для ОСОБА_2 несприятливі умови для проживання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог не заслуговують на увагу та спростовуються вищевказаними матеріалами справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Крім того, відповідачкою згідно вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано суду першої інстанції доказів на спростування доводів ОСОБА_2 щодо чинення йому перешкод.

Не надано таких і до апеляційного суду. При цьому апеляційним судом роз`яснено ОСОБА_1 її право щодо заявлення клопотання про проведення відповідної експертизи. Однак, остання вказаним правом не скористалась.

Не спроможними є і посилання апелянтки на те, що експертний висновок Івано-Франківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 12 липня 2019 року не є належним доказом забруднення води в криниці позивача, оскільки зроблено без попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Такий висновок складений під час перевірки Надвірнянським районним відділом Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області звернення позивача щодо можливого забруднення води в криниці стічними водами від гноянки та від господарських споруд ОСОБА_1 та не є висновком експерта в розумінні статті 102 ЦПК України.

Помилковими є також доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_2 права на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки такий спосіб захисту як усунення перешкод у здійсненні права користування майном може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним. Зважаючи на те, що позивач є чоловіком ОСОБА_3 , за якою зареєстровано право власності на домоволодіння та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_2 , проживає та користується ними, то має право на звернення до суду із позовом за захистом своїх порушених прав.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків місцевого суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зважаючи на результати перегляду справи судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала скаргу.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від18 червня 2021 року зупинено дію оскаржуваного рішення. Враховуючи, що суд дійшов висновку про залишення рішення без змін, його дію необхідно відновити.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду від 28 квітня 2021 року - без змін.

Відновити дію рішення Надвірнянського районного суду від 28 квітня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча Г.П. Мелінишин

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст постанови виготовлено 25 серпня 2021 року