Єдиний унікальний номер судової справи: 2-966/11
Номер провадження 22-ц/812/1531/21 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

30 серпня 2021 року м. Миколаїв Справа №2-966/11

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

без участі учасників справи належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., у приміщенні цього суду, у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

26 жовтня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» (далі - ТОВ «ФК «Профкапітал» або Товариство) звернулося до суду із заявою, в якій просилозамінити стягувача у виконавчому листі Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2011 року № 2-966 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Хрещатик» ( далі - ПАТ КБ «Хрещатик» або Банк) заборгованості за кредитним договором №437 від 26 березня 2007 року у розмірі 112 578,50 грн., судового збору в сумі 1 125,79 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. з ПАТ «КБ «Хрещатик» на нового стягувача - ТОВ «ФК «Профкапітал»; визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2011 року по справі № 2-966; поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2011 року по справі № 2-966; видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-966.

В заяві посилалося на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Хрещатик» заборгованість за кредитним договором №437 від 26 березня 2007 року у розмірі 112578,50 грн., судового збору в розмірі 1 125,79 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу в сумі 120 грн.

На виконання зазначеного рішення, 18 лютого 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 2-966.

05 травня 2020 року відбувся аукціон з продажу прав вимоги ПАТ КБ «Хрещатик» за лотом № GL16N617663.

Згідно протоколу № UA-EA-2020-04-10-000007-b від 05 травня 2020 року переможцем аукціону стало ТОВ «ФК «Профкапітал».

За результатами аукціону між ПАТ КБ «Хрещатик» та ТОВ «ФК «Профкапітал» було укладено, зокрема, Договір № 000007/Ф про відступлення прав вимоги від 04 червня 2020 року (далі - Договір).

У відповідності до пункту 1 Договору банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, згідно Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави та іншими договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, відповідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.

Пунктом 2 Договору передбачено, що розмір прав вимог, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до п. 16 Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами Додатку № 1 до Договору, Банк відступив, а новий кредитор набув право вимоги до ОСОБА_1 . Права вимоги, які відступилися, ґрунтуються на кредитному договорі №437 від 26 березня 2007 року, додатковій угоді №1 до кредитного договору №437 від 26 березня 2007 року.

Новий кредитор набув право вимоги до боржника за вказаним договором в повній сумі заборгованості (розмір прав вимоги), яка станом на 04 червня 2020 року становила 554 217,48 грн. (додаток № 3).

До ТОВ «ФК «Профкапітал» перейшли права стягнення з боржника усіх сум пені, штрафів, неустойок відповідно до умов відповідного кредитного договору (договору про надання кредиту(овердрафту)) та/або договору поруки та/або договору іпотеки (іпотечного договору) та/або договору застави та/або іншого договору з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них).

До ТОВ «ФК «Профкапітал» перейшли всі права, які забезпечують виконання зобов`язань боржником за вказаними кредитними договорами (неустойка, штраф, пеня, порука, гарантія, тощо).

З моменту відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Профкапітал» стало правонаступником Банку у всіх судових справах (провадженнях) та/або виконавчих провадженнях щодо кредитних договорів (договорів про надання кредиту(овердрафту)) та договорів поруки та/або договорів іпотеки (іпотечних договорів) та/або договорів застави та/або інших договорів з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно Реєстру у Додатку №1 до Договору, права вимоги (майнові права) за якими відступилися за даним Договором.

Отже, з 04 червня 2020 року процесуальним правонаступником стягувача - ПАТ КБ «Хрещатик» у виконавчому листі Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2011 року № 2-966 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Хрещатик» заборгованості по кредитному договору №437 від 26 березня 2007 року стало - ТОВ «ФК «Профкапітал».

При перевірц і заявником кредитної та судової справи відносно боржника ОСОБА_1 та інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень було встановлено, що постановою про повернення виконавчого документа від 26 червня 2017 року по виконавчому провадженню №43831261 головним державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було повернуто виконавчий лист Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2011 року № 2-966 стягувачу з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак, Банком заявнику оригінал вказаного виконавчого листа не був переданий. У зв`язку з цим ТОВ «ФК «Профкапітал» звернулось до банка з листом № 1509/20 від 15 вересня 2020 року, з вимогою надати оригінал виконавчого листа або повідомити про його місцезнаходження.

21 вересня 2020 року листом за № 3/1363 Банк повідомив ТОВ «ФК «Профкапітал», що оригінал виконавчого листа не був переданий ТОВ «ФК «Профкапітал» при укладанні договору №000007/Ф про відступлення прав вимоги від 04 червня 2020 року, у зв`язку із його втратою, а також про те, що в органах та в осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень на виконанні не перебуває.

Оскільки виконавчий лист був повернутий стягувачу 26 червня 2017 року з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», то стягувач мав право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в строк до 26 червня 2020 року.

Таким чином, на момент звернення ТОВ «ФК «Профкапітал» із даною заявою до суду, строк для пред`явлення виконавчого листа Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2011 року № 2-966 до виконання пропущений.

ТОВ «ФК «Профкапітал» зазначав, що права та обов`язки Банку перейшли до заявника, як до правонаступника лише 04 червня 2020 року на підставі договору № 000007/Ф про відступлення прав вимоги. Після укладення договору виникла необхідність у передачі від банку до заявника оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у тому числі оригіналів виконавчих документів та аналізу строку на їх пред`явлення. Тому строк для пред`явлення до виконання було пропущений заявником з об`єктивних причин.

Враховуючи зазначене, ТОВ «ФК «Профкапітал» просило заяву задовольнити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2021 року заяву задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому листі № 2-966/11 у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Хрещатик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з ПАТ КБ «Хрещатик» на ТОВ «ФК «Профкапітал».

Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-966/11 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Хрещатик» в особі Одеської філії ПАТ КБ «Хрещатик» суму у розмірі 112 578 грн. 50 коп., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 437 від 26 березня 2007 року, судовий збір у розмірі 1125 грн. 79 коп. та витрати на ІТЗ процесу у розмірі 120 грн. 00 коп.

Видано ТОВ «ФК «Профкапітал» дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-966/11 за позовом ПАТ КБ «Хрещатик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, виданого 18 лютого 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Хрещатик» в особі Одеської філії ПАТ КБ «Хрещатик» суму у розмірі 112578 грн. 50 коп., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 437 від 26 березня 2007 року, судовий збір у розмірі 1125 грн. 79 коп. та витрати на ІТЗ процесу у розмірі 120 грн. 00 коп.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Товариство за договором відступлення права вимоги від 04 червня 2020 року набуло права вимоги до боржника, що належали первісному кредитору ПАТ КБ «Хрещатик», у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Щодо пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд зазначив, що вини чи недбалості заявника в цьому не було, а тому строк підлягає поновленню. Крім того суд дійшов висновку, що існують підстави для видачі дублікату виконавчого листа, оскільки його було втрачено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просила її скасувати та у задоволенні заяви відмовити.

Зазначала, що заявник не обґрунтував та не довів дійсної втрати виконавчого листа по даній справі, а також Товариством не було наведено жодних обґрунтованих причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому у суду першої інстанції не було підстав для поновлення заявнику строку для пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату.Крім того, наголошувала, що заміна стягувача можлива лише у випадку наявності самого зобов`язання, яке має бути підтверджено належними документами, що мають юридичну силу та строк пред`явлення до виконання, який не закінчився.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Профкапітал», посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Одночасно у відзиві представник ТОВ «ФК «Профкапітал» Бут Н.А., просила розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 здійснювати без участі заявника та/або його представника.

ОСОБА_1 направлялося повідомлення про дату, час і місце розгляду справи за її останньою відомою адресою, проте воно повернулося до суду з відміткою про відсутність особи за місцем проживання (а.с. 199-200), про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) ОСОБА_1 не повідомляла, отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України вона є належно повідомленою про розгляд справи.

18 серпня 2021 року адвокат Павлов К.О. в інтересах ОСОБА_1 , повноваження якого підтверджувалось ордером від 27 січня 2021 року про надання правової допомоги лише в Ленінському районному суді м. Миколаєва (а.с.88), подав до апеляційного суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із його знаходженням у плановій відпустці з 23 серпня 2021 року по 31 серпня 2021 року. Доказів вказаного до заяви додано не було, як і не додано документів, які б підтверджували його повноваження у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів відмовила у задоволенні вказаного клопотання, оскільки зазначена адвокатом Павловим К.О. причина неявки не є поважною, з огляду на таке.

Положеннями статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У даній справі повноваження адвоката в суді апеляційної інстанції не підтверджені.

Крім того, відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, за вказаних обставин неявка боржника у судове засідання при належному її повідомленні про дату, час і місце розгляду справи та відсутності належного підтвердження поважності неявки до суду апеляційної інстанції, є підставою для розгляду справи за її відсутності, а також відсутності інших учасників справи, які також належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 19 січня 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Хрещатик» заборгованості за кредитним договором №437 від 26 березня 2007 року у сумі 112 578,50 грн., а також судового збору у сумі 1 125,79 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 47).

На виконання цього рішення Ленінським районним судом м. Миколаєва 18 лютого 2011 року було видано виконавчий лист №2-966 (а.с. 59).

05 травня 2020 року відбувся аукціон з продажу прав вимоги ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» за Лотом № GL16N617663.

Згідно Протоколу № UA-EA-2020-04-10-000007-b від 05 травня 2020 року переможцем аукціону стало ТОВ «ФК «Профкапітал» (а.с. 62).

За результатами аукціону 04 червня 2020 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «ФК «Профкапітал» було укладено договір №000007/Ф про відступлення прав вимоги.

Відповідно до п. 16 Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами Додатку № 1 до Договору, Банк відступив, а Товариство набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №437 від 26 березня 2007 року та додатковій угоді №1 до цього кредитного договору на суму 554 217,48 грн. (а.с. 63-64, 65-66).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Відповідно до п. 5 ст. 412 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

До того ж виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» як підстава закінчення виконавчого провадження.

Звертаючись до суду з заявою про заміну стягувача, ТОВ «ФК «Профкапітал» надало суду завірену копію договору відступлення прав вимоги від 04 червня 2020 року, укладеного між ПАТ КБ «Хрещатик»» та ТОВ «ФК «Профкапітал», за умовами якого Товариство отримало право вимоги за кредитним договором, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Указаний договір відступлення прав вимоги є чинним і у встановленому законом порядку не був розірваний і не визнаний недійсним. Додані до договору документи, зокрема реєстр боржників, свідчать про відступлення і передання права вимоги до боржника ОСОБА_1 . За такого, ТОВ «ФК «Профкапітал»» є новим стягувачем ОСОБА_1 за кредитним договором, за невиконання умов якого судовим рішенням була стягнута заборгованість.

Проаналізувавши зазначені обставини та врахувавши положення ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України, суд дійшов правильного висновку, що ПАТ КБ «Хрещатик» передало ТОВ «ФК «Профкапітал» право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , є правонаступником ПАТ КБ «Хрещатик», а тому вимога про заміну стягувача у виконавчому листі виданому Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі № 2-966/11 підлягає задоволенню. При цьому доказів виконання кредитного зобов`язання боржником матеріали справи не містять, тому саме по собі посилання в апеляційній1 скарзі ОСОБА_1 на не підтвердження наявності самого зобов`язання, є безпідставним, оскільки спростовується матеріалами справи.

Що стосується вимог про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документу та видачу дубліката виконавчого листа, колегія суддів виходить з наступного.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Згідно з пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 2-461/09, від 01 червня 2020 року у справі № 2-711/08, від 01 серпня 2019 року у справі № 751/5192/13, від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Частиною 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до статті 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, після укладення Договору №000007/ф про відступлення прав вимоги від 04 червня 2020 року відбулася передача від Банка до Товариства оригіналів кредитних та судових справ боржників, в тому числі й боржника ОСОБА_1 . Після передачі вказаної документації заявником була проведена процедура звірки переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у тому числі виконавчих документів та аналізу строку на їх пред`явлення.

При перевірці кредитної справи відносно ОСОБА_1 та інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень Товариством було встановлено, що постановою про повернення виконавчого документа від 26 червня 2017 року по виконавчому провадженню №43831261 головним державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було повернуто виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєві від 18 лютого 2021 року №2-966 стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» - відсутність майна у боржника (а.с. 67-68).

Оскільки оригінал виконавчого листа був повернутий стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач мав право повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання в строк до 26 червня 2020 року.

Під час проведеної перевірці заявником було встановлено, що оригінал виконавчого листа Банком заявнику не був переданий, у зв`язку з чим Товариство було змушене звернутися до ПАТ КБ «Хрещатик» з вимогою надати оригінал виконавчого листа або повідомити про його місцезнаходження.

21 вересня 2020 року листом за №3/1363 Банк повідомив ТОВ «ФК «Профкапітал», що оригінал виконавчого листа не передавався Товариству у зв`язку з його втратою та в органах або в осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень на виконання не перебуває (а.с. 69).

Відтак, судом першої інстанції, вірно встановлено, що оригінал виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 державним виконавцем був повернутий стягувачу ПАТ КБ «Хрещатик». Дані про його отримання Банком та його передачу новому кредитору - ТОВ «ФК «Профкапітал» відсутні.

Викладені обставини пропуску строку, його незначна тривалість з метою з`ясування місцезнаходження виконавчого документу, на думку колегії суддів, є об`єктивними і не залежними від волі заявника, вина чи недбалість Товариства відсутня, а тому існують підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачі його дублікату.

За такого, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявник з поважних причини пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання та довів факт втрати оригіналу виконавчого листа, в зв`язку з чим був виданий стягувачу його дублікат.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови виготовлений 30 серпня 2021 року.