Справа №: 343/909/21
Провадження №: 2/0343/416/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2021 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/909/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Любомир Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
за участю: позивачки - ОСОБА_1 ,
представника позивачки - адвоката Тарновського Г.М.,
Стислий виклад позицій сторін та третіх осіб:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 6026 від 26.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.М., стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 1362,00 гривні.
Свої вимоги мотивує тим, що згідно з заявкою-приєднанням № 324776 до публічної пропозиції (оферти) ТОВ «Кредитна Установа «Фінансова компанія «Верона» на укладання Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі Додаток) до Договору про надання фінансового кредиту та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 09.10.2018, нею було подано дану заявку 09.10.2018. Підписавши цей Додаток, вона підтвердила укладання Договору з товариством на таких умовах: сума фінансового кредиту: 3000,00 грн; строк кредитування: з 09.10.2018 до 06.11.2018 на 29 календарних днів; відсотки за користування фінансовим кредитом нараховуються на залишок заборгованості, яка виникла за Договором та встановлюються в розмірі 1,90% в день, що на рік становить 693,5 % ; відсоткова ставка є фіксована; сукупна вартість фінансового кредиту складає 4653,00 грн.
Крім того, стягнення заборгованості з наведеного виконавчого напису проводилося за період з 07.11.2018 по 19.01.2021, хоча Законом України "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19" від 16.06.2020 передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобіганню поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Як вбачається з тексту виконавчого напису, ОСОБА_1 є боржником за Кредитним договором № 324776 від 09.10.2018 року, укладеним з ТОВ «Українські фінансові операції», який є стягувачем згідно постанови приватного виконавця Ткачука Л.М. про відкриття виконавчого провадження ВП №64940211. Проте, в самій Заявці - приєднання №324776 зазначено, що Стягувачем по Договору від 09.10.2018 року №324776 є ТОВ «Фінансова компанія «Верона». Будь-яких договорів про переуступку прав вимог виконавчий напис не містить.
Позивачка та її представник - адвокат Тарновський Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили задовольнити та не заперечили проти ухвалення заочного рішення. Позивачка додатково зазначила, що кредит був оформлений онлайн, через телефон, за допомогою її цифрового підпису на один місяць. При цьому, самих коштів вона не отримувала. Після того, як її гаджет було розблоковано, до неї почали приходили повідомлення про необхідність повернути наданий кредит, кожного разу зазначалась інша сума заборгованості. Вона зверталася за номерами, з яких приходили такого роду повідомлення, та вказувала, що кредиту не отримувала, із заборгованістю не згідна. З даного приводу зверталася також у поліцію, однак факт шахрайства доведений не був, тому криміанльне провадження закрили. Щодо суми заборгованості, то така є спірною, оскільки згідно з заявкою-приєднання № 324776 поверненню підлягала сума в розмірі 3000 грн основоного боргу та 1653 грн відсотків за користування коштами. Цією заявкою пені не передбачено. Однак, в порушення вимог чинного законодавства, приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, у якому зазначається заборгованість в розмірі понад 20 тисяч гривень, до складу якої включена пеня, яка крім вищевказаного, нарахована в період карантину. Представник позивачки просив взяти до уваги, що примірний договір не може бути доказом по справі, оскільки він не підписаний його довірителькою, з його умовами вона не ознайомлена, а його зміст розроблений одноособово кредитодавцем, який в будь-який момент може вносити зміни в нього, в тому числі, без відома споживачів таких послуг. Крім того, за виконавчим написом стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції, хоча будь-яких доказів про наявність кредитних відносин між останнім та позивачкою не надано.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про що свідчать розписки про отримання рекомендованих повідомлень (а.с. 36, 48). Відзиву на позов та будь-яких заяв і клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Баршацький І.В. в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про розгляд даної справи, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, про що свідчать супровідні та повістки (а.с. 32-35, 42, 45, 46-47).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л.М. в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про розгляд даної справи, про що свідчать розписки (а.с. 37,49).
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою суду від 24.05.2021 відкрито провадження, призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
24 червня 2021 року через канцелярію суду поступила заява позивачки про проведення підготовчого судового засідання за її відсутності. Позов підтримала, просила призначити справу до розгляду.
Ухвалою суду від 24.06.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Від інших учасників судового розгляду, в тому числі, від відповідача будь-яких клопотань не поступало, відзиву не надано.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача за наявними доказами.
Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому 11 серпня 2021 року протокольною ухвалою суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Примірним договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах короткострокового фінансового кредиту (публічна пропозиція (оферта) ТОВ "Фінансова компанія "Верона" визначено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в тимчасове, строкове оплатне користування на умовах фінансового кредиту у національні валюті України на суму, яка визначена у Заявці , а позичальник зобов`язаний повернути вчасно кредит та сплатити проценти за користування ним у розмір, що визначений у Заявці. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошових коштів на електронний рахунок банківської платіжної картки позичальника на підставі розгляду Заявки-приєднання до Договору. Строк користування кредитом та розмір процентів за користування кредитом визначаються у Заявці. Нарахування процентів здійснюється з дня отримання кредиту по день його повного повернення. У разі порушення позичальником зобов`язання у вигляді несвоєчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним позичальник зобов`язується сплатити пеню, розмір якої визначається у Заявці за кожен день прострочення викнання зобов`язання (а.с. 7-8). Даний договір не підписаний позичальником.
Як вбачається з адвокатського запиту № 01/05 від 17.05.2021 та відповіді приватного виконавця № 1476 від 17.05.2021, про наявність виконавчого напису та відкритого виконавчого провадження позивачці стало відомо після надходження за її місцем роботи вищевказаної постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Постанову ж про відкриття виконавчого провадження їй було надіслано рекомендованим листом за адресою: АДРЕСА_1 . Копію ж виконавчого документа та наявних у нотаріуса документів, на підставі яких його видано, що описані вище, надано на адвокатський запит (а.с. 9, 10).
Позивачка заперечує щодо наявної заборгованості, у зв`язку з чим просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Спір між сторонами не врегульовано.
Оцінка суду:
вивчивши зміст позовної заяви, вислухавши сторону позивача, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які остання посилається як на підставу своїх вимог, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.
З матеріалів справи вбачається, що у січні 2021 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості на підставі кредитного договору № 324776 від 09.10.2018, укладеного між відповідачкою та ТОВ "Українські фінансові операції".
Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі Порядок вчинення нотаріальних дій).
Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.1.1. п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Як визначено ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.1.2 п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
В п.п.3.2. п.3 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Відповідно до п. 1 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у даному Переліку.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 по справі № 750/1627/18.
За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вказана норма кореспондує 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до п.п.2.1 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 № 2, при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.
Пунктом 8 зазначеної Постанови від 31.01.1992 № 2 передбачено, зокрема, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.
Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи сторін у повному обсязі й установлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № № 754/9711/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.
Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.
Всупереч викладеному, приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до недотримання процедури вчинення напису, передбаченої п.п.2.3 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Жодних доказів про належне повідомлення позивача про заборгованість та про наявність вимог (претензій) до нього у відповідача за кредитним договором не долучено і до матеріалів справи, при тому, що останній не був позбавлений можливості надати необхідні докази з даного приводу, тобто доводи позивачки в цій частині відповідачем не заперечувалися та спростовані не були.
У матеріалах справи відсутні копії заяви та додатків до неї, з якими відповідач звертався до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Також з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису приватний нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).
Вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Баршацький І.В. також не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.
Крім того, у Заявці-приєднанні № 324776 від 09.10.2018, тобто у кредитному договорі, який підписаний електронним підписом позивачки та з умовами якого остання ознайомилася, на підставі якого вчинявся виконавчий напис, відсутні умови стягнення та розмір пені. Про обов`язок позичальника сплатити пеню ідеться тільки у вищезгаданому Примірному договорі, який не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 09.10.2018, оскільки він не містить підпису позивачки, а в матеріалах справи відсутні допустимі докази, які б підтверджували, що саме його умови розуміла остання, підписуючи Заявку-приєднання № 324776.
Також в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження того, що позивачка була повідомлена про зміну кредитора у зобов`язанні (з ТОВ "Кредитна установа "Фінансова компанія "Верона" на ТОВ "Українські фінансові операції", які є окремими юридичними особами, знаходяться за різними адресами, мають відмінне ЄДРПОУ). При цьому, слід звернути увагу на те, що у виконавчому написі відсутнє посилання про переуступку права вимоги чи правонаступництво та не відомо чи був відповідний документ представлений нотаріусу. Більше того, не відомо який саме розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором був переданий від ТОВ "Кредитна установа "Фінансова компанія "Верона" до ТОВ "Українські фінансові операції", якщо таке мало місце, чи існував взагалі такий договір та чи були правові підстави у відповідача стягувати з позивачки суму заборгованості, в тому числі, звертатися із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису.
Таким чином, з установлених судом обставин справи не вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості позивачки надав, з урахуванням положень Переліку документів, належні докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Жодних доказів про належне повідомлення ОСОБА_1 про заборгованість та про наявність вимог (претензій) до неї у ТОВ "Українські фінансові операції" за кредитним договором не долучено.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, відповідачем суду не надано, хоча згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Своїм правом на подання відзиву ТОВ "Українські фінансові операції" не скористалося.
Аналізуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Баршацьким І.В. з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки відсутні докази того, що позивач отримав письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № 324776 від 09.10.2018, що до відповідача перейшло має право вимоги за цим договором, а також відсутні підстави вважати суму заборгованості за вказаним кредитним договором безспірною. Викладене свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , які слід задовольнити, визнавши виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Як визначено ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Таким чином, позивачкою вірно обрано спосіб захисту права, оскільки виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, а визнання його таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку, надасть їй можливість поновити її порушені права у спосіб встановлений законом.
Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, та вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1362,00 грн (908,00 за подання позову +454,00 за подання заяви про забезпечення позову=1362,00) понесених нею витрат на сплату судового збору, розмір якого визначений Законом України "Про судовий збір".
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 158, 432 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 14, 39, 50, 87-91 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII, ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV, гл.16 р. II "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Любомир Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору за подання позову в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень та судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, всього 1362,00 (одну тисячу триста шістдесят дві) гривні.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Рейтарська/пров. Георгіївський, буд. 6-3 літ А;
приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Любомир Михайлович, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Старозамкова, 2, I поверх 3.
Повний зміст рішення буде складено до 20 серпня 2021 року.
Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич
Повний зміст рішення складено 20 серпня 2021 року.