ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1077/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Янчук Т.О.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/13815/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2021 року (суддя Чевилюк З.А, повне судове рішення складено 14 травня 2021 року) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначала, що 16.04.2020 в період з 13.00 год до 16.00 год з балкону квартири мансардного 16-го поверху житлового будинку АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_2 , на автомобіль позивачки, що був припаркований на майданчику поруч з будинком, впала дитяча колиска-гойдалка, яка належить відповідачу та його дружині, як спільне майно подружжя, що спричинило пошкодження автомобіля, а саме: капоту, скла вітрового, панелі даху, каркасу панелі даху правого, каркасу панелі даху лівого, люку зсувного, молдингу панелі даху правого, крила переднього лівого, що потребує проведення відновлювальних робіт на суму 144278,99 грн, вартість яких встановлена експертною оцінкою. ОСОБА_1 вказує що після події, відповідач забрав належну йому річ та залишив на лобовому склі автомобіля записку з номером власного телефону та записом «по пошкодженню авто» і під час розмови останній пообіцяв відшкодувати збитки у вигляді відновлювального ремонту. Разом з тим, позивачка за фактом пошкодження належного транспортного засобу звернулась до Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області і в ході перевірки було встановлено, що дитяча колиска-гойдалка, зі слів дружини ОСОБА_2 ОСОБА_3 , впала на автомобіль через сильний вітер, однак дій хуліганського характеру та мотиву пошкодити автомобіль у неї не було.

Враховуючи вищезазначене позивачка, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку 144 278,99 грн майнової шкоди.

Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2020 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду ОСОБА_1 , оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка зазначає, що враховуючи докази, які надані нею до суду першої інстанції, є доведеними такі факти як: факт події, що відбулась 16.04.2020; місце події в безпосередній близькості з будинком, в якому на 16 поверсі проживають відповідачі; факт належності відповідачам предмету дитячої колиски, що впала з 16 поверху на автомобіль; факт щодо розміру майнової шкоди, завданої майну позивачки. ОСОБА_1 вказує, що для надання пояснень відповідачі в органи поліції не з`явились, натомість пояснення надано адвокатом, який не був очевидцем подій і у відповідачів пояснення не відбирав, а тому ці пояснення слід визнати неналежним доказом та визнати, що відповідачі не довели факту відсутності своєї вини у заподіянні шкоди, що завдана позивачці. Як вказує апелянтка, відповідачі не забезпечили відсутність можливості, навіть за умов сильного вітру, падіння дитячої гойдалки з 16 поверху, проявили бездіяльність у вигляді безвідповідального ставлення до власних речей та втратили над ними контроль, що свідчить про протиправну бездіяльність, яка прямо пов`язана з випадком, що трапився. Також апелянтка зазначає, що відсутність відповідачів при проведенні експертизи за їх повідомлення не свідчить про невідповідність висновків спеціаліста, яким складено звіт та у якому зазначено пошкодження і визначено вартість відновлювального ремонту, однак суд першої інстанції дану обставину не врахував та залишив її без оцінки, що призвело до незаконності рішення. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що врахувавши пояснення представника відповідачів про те, що падіння дитячої гойдалки могло відбутися внаслідок природніх умов, суд не надав їм належної критичної оцінки та без будь-яких доказів врахував їх при прийнятті рішення.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просить суд оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Додатковими рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7357 грн.

Відзив від учасників справи не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачкою спричинення їй шкоди діями саме відповідачів та недоведеності фактів настання цивільної правової відповідальності за заподіяння майнової шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 з 26.12.2019 є власником автомобіля «Mercedes-Benz» А140 д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.16).

Згідно довідки Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області про результати перевірки за зверненням ОСОБА_4 , зареєстрованому в ЄО №7598 від 16.04.2020 встановлено, що в ході перевірки працівниками Хмельницького ВП вживалися відповідні заходи для з`ясування обставин по факту, що стався 16.04.2020 та зазначено, що пошкодження автомобіля марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , який було припарковано біля ресторану «Моцарт», що за адресою: м. Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 26/2, відбулось через природні умови, а саме: сильний вітер зірвав дитячу гойдалку з мансардного поверху вищевказаного будинку (а.с.6).

Відповідно до звіту №461/1/20 про оцінку автомобіля Mercedes-Benz А140 держ.номер- НОМЕР_1 , що складений 22.05.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz А140 держ.номер- НОМЕР_1 в результаті його пошкодження складає 144 278,99 грн (а.с. 8-11).

За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №209931401 від 22.05.2020, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 (а.с.25-26).

Згідно даних паспорту громадянина України ОСОБА_2 , зареєстрованим місцем проживання останнього є АДРЕСА_3 ( а.с. 81-83).

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушенні, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Подібні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року по справі № 61/8496/15-ц, що в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки суду ґрунтуються на зазначених нормах матеріального та процесуального права і узгоджуються з матеріалами справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, адже судом не враховано презумпцію вини особи, яка заподіяла шкоду, судова колегія вважає їх помилковими, виходячи з наступного.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Тлумачення частин першої та другої статті 1166 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано шкоди. Такий висновок підтверджується використання словосполучення «особа, яка завдала шкоди».

Тому тільки за умови встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправної поведінки та вини (Окрема думка судді Верховного Суду Крата В.І. від 06 березня 2019 року у справі №522/1781/16-ц).

Незважаючи на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме особою, до якої пред`явлено позов.

Оскільки відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вини і за відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає, тому врахувавши наведене та оцінивши зібрані докази, суд першої інстанції встановив відсутність складу цивільного правопорушення, що може бути підставою для стягнення шкоди, адже позивачем не доведено, що дитяча колиска гойдалка, яка випала з балкону квартири 16-го поверху житлового будинку АДРЕСА_1 належить відповідачам і що внаслідок дій або бездіяльності саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачці завдано шкоди та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідачів.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків.

А посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач ОСОБА_2 в телефонній розмові визнав, що шкода завдана ОСОБА_1 дитячою колискою, яка впала на автомобіль з балкону його квартири через сильний вітер та посилання на те, що відповідачка ОСОБА_3 також зв`язувалася в телефонному режимі із позивачкою, вела переписку та була повідомлена про час і місце проведення експертизи пошкодженого автомобіля на законність судового рішення не впливають, адже відповідачами ці факти не визнавалися, а відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення представника відповідачів, що надані ним по даному факту в Хмельницькому ВП ГУНП в Хмельницькій області підлягають визнанню неналежним доказом також не є підставою для скасування оскаржуваного рішення. І, крім того, це пояснення містить інформацію щодо предмета доказування, що в силу ч. 1 ст. 77 ЦК України є належним доказом.

Аргументи апелянтки про те, що судом не враховано пояснення представника відповідачів виключно про те, що причиною падіння колиски стали пориви вітру, тому колиска, на думку ОСОБА_1 , як об`єкт матеріального світу має власників і суд з врахуванням наданих сторонами доказів, мав би з`ясувати це питання, судовою колегією відхиляються, адже судом першої інстанції дано оцінку усім доказам, що надавалися учасниками справи та їх представниками і суд вірно виходив з того, що записка із зазначенням десятизначного номеру та напис «по пошкодженню авто» (а.с. 24) не підтверджує факту належності колиски гойдалки саме відповідачам.

Посилання апелянтки на незастосування до спірних правовідносин правових висновків Верховного Суду, що викладені в постанові від 11.12.2019 по справі №161/17010/16-ц є помилковими, адже обставини у зазначеній справі та справі №161/17010/16-ц не є подібними.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

Т.О. Янчук