Справа № 215/5208/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коноваленка М.І.

за участю секретаря Таран О.В.

розглянувши в відкритому судовому засідання, в залі №7, за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції, позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), приватного нотаріуса Швець Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

18.09.2020 р. до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), приватного нотаріуса Швець Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був вчинений виконавчий напис №11234 про стягнення з позивача на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" грошових коштів в розмірі 182 306, 83 грн. за кредитним договором від KRXRR21070114 від 03.06.2007 р., позивачем зазначено, що з даним виконавчим написом він не погоджується, оскільки при вчинені даного напису нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості, так як позивач не отримував від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" жодних претензій, вимог та попереджень щодо стягнення заборгованості. Також у виконавчому написі зазначено період за який вчиняється стягнення заборгованості, а саме з 03.06.2007 року по 19.07.2017 року тобто за більше ніж 10 років, а строк вимоги банку настав 03.06.2008 р. та з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, крім того має місце подвійне накладання штрафів та пені за одне й те саме порушення. В порушені вимог законодавства АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надано нотаріусу не виписку з рахунку боржника, а розрахунок заборгованості, які по своїй юридичній природі є різними за змістом документами та інформація в наданих виписках не відповідає фактичним обставинам справи. Більше того, не зазначено на підставі яких документів відбувається стягнення саме за цей період, чи повідомлено про таке стягнення боржника, та чи надано останньому строк для сплати зазначеної заборгованості в добровільному порядку. Зазначає, що станом на 01.08.2020 р. з його заробітної плати стягнуто 31 824,42 грн., що негативно вливає на його матеріальне становище та його сімї.

Просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрований в реєстрі за №11234, про стягнення з на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" грошових коштів в розмірі 182 306, 83 грн., стягнути з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти в сумі 30 000, 00 грн.; стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800, 00 грн.; стягнути з Тернівського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) безпідставно стягнуту винагороду та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 1 824,42 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. та 10 000 грн. витрат позивача та його представника для прибуття до суду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бойченко Г.В. яка діє на підставі ордеру (а.с.9) в судове засідання не прибули, надавши заяву в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять суд задовольнити їх в судовому порядку та провести розгляд справи у відсутності позивача та представника (а.с.135).

Представником відповідача АТ КБ "ПРИВАТБАНК" - Криловою О.Л., яка діє на підставі довіреності №1818-К-О від 13.04.2020 року (а.с.122), надано відзив на позовну заяву в якому заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що позивач отримав кредит та не повернув його, а тому користування кредитними коштами лише свідчить про згоду позивача з умовами кредитування та необхідність виконання зобов`язань за договором. Крім того, з боку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" здійснювалися додаткові заходи щодо вирішення питання в досудовому порядку, а саме направлення вимог про усунення порушень за вказаним кредитним договором, яку позивач залишив без уваги та виконання, що свідчить про факт наявності боргу та його визнання саме стороною позивача. Таким чином, за наявності заборгованості, відповідач звернувся із заявою до приватного нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису, який в свою чергу відповідає вимогам чинного законодавства України. Просить суд, відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а також розглянути справу без участі представника АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.41-44).

Представник відповідача Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та приватний нотаріус Швець Р.О. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно поштових повідомлень (а.с.59, 63-64,73,84,96,98-99,148,162-163,179,199,206).

Відповідно до ст.211 ЦПК України, ч.3. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до вимог ст.247 ЦПК України, ч.2 У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне:

Згідно з копії Виконавчого напису (а.с.105) вбачається, що 17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на підставі заяви АТ КБ "ПРИВАТБАНК" вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11234, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №KRXRRX21070114 від 03.06.2007 року в розмірі 182 306, 83 грн.

Із постанови державного виконавця (а.с.12) вбачається, що на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом 17.08.2017 року за №11234 відкрито виконавче провадження №58274468 (а.с.12)

Із фотокопії постанови ВП №58274468 від 17.07.2019 року (а.с.13) вбачається, що на підставі заяви АТ КБ "ПРИВАТБАНК" , державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості в розмірі 184106,83 грн., виконавчого збору в сумі 18410,68 грн. та витрат виконавчого провадження 200 грн. Копію постанови направлено боржнику (а.с.13 оборот) та відомості про вручення даної постанови боржнику - відсутні.

Відповідно до звіту про здійснення відрахувань та виплат №37/14 від 25.08.2020 р. з позивача ОСОБА_1 за період липень 2019 р.- липень 2020 р. із заробітної плати стягнуто 31 824, 42 грн. (а.с.16).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши наявні письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до даних фотокопії виконавчого напису, 04.06.2008 року між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №KRXRRX21070114 від 03.06.2007 року, умови договору суду невідомі, оскільки відповідачем у справі проігноровано ухвали суду про витребування доказів від 08.02.2021 року про витребування доказів (а.с.137-138). Крім того, відповідачем до відзиву на позовну заяву не додано жодного доказу щодо заперечень на позов.

Позивач дізнався про існування спірного виконавчого напису нотаріуса лише з відрахувань із заробітної плати, оскільки це є його основним доходом, тому негайно, а саме 18.09.2020 р звернувся до суду із зазначеним позовом.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України Про нотаріат, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року.

Зокрема, за змістом ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.87 Закону України Про нотаріат та глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України Про нотаріат , визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Разом з тим, нотаріус при вчинені спірного виконавчого напису не пересвідчився, що з дня укладення кредитного договору минуло не більше семи років. Оскільки кредитний договір (згідно відомостей фотокопії виконавчого напису) було укладено 03.06.2007 року, що в свою чергу ставить під сумнів вчасного звернення з правом вимоги до позичальника. Крім того, як зазначив відповідач у відзиві на позов, з боку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" здійснювалися додаткові заходи щодо вирішення питання в досудовому порядку, а саме направлення вимог про усунення порушень за вказаним кредитним договором яку позивач залишив без уваги та виконання, що свідчить про факт наявності боргу та його визнання саме стороною позивача, але разом з тим, відсутні будь які докази про те, що відповідач належним чином повідомляв позивача про існування заборгованості. Отже відповідач жодних належних та допустимих доказів з приводу вручення такої вимоги позивачу до суду не надав як і не виконав ухвали суду про витребування доказів, тощо. Тобто, нотаріус при вчинені виконавчого напису не витребував у заявника АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відомості про вручення вимоги про наявність заборгованості позичальника.

Положеннями глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (п.3.1, п.3.2 Порядку).

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Зокрема, відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості у кредитних правовідносинах додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

З дослідженого судом фотокопії спірного виконавчого напису, встановлено, що нотаріус при вчинені даного напису взагалі не зазначено на підставі яких документів (доказів) було вчинено такий виконавчий напис, зазначено лише Кредитний договір №KRXRRX21070114 від 03.06.2007 р. , що не узгоджується з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ «Порядку для вчинення виконавчого напису», а при необхідності витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону Про нотаріат ). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

У даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону Про нотаріат .

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі №910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні , при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України Про нотаріат , виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні , прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Суд зауважує, що оскільки виконавчий напис може бути вчинено лише за наявності безспірності заборгованості, то на підтвердження такої безспірності нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх.

Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Відповідачем не було надано суду належних доказів щодо отримання боржником вимоги стягувача.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: вимога про усунення порушення зобов`язання, опис вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, документи, розрахунок суми заборгованості.

Отже, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, в зв`язку з чим слід поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

Щодо стягнення із АТ КБ "ПРИВАТБАНК" безпідставно набутих коштів на суму 30 000,00 грн., суд враховує, що згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Позивач звернувся до суду з позовом про повернення безпідставно стягнутих з нього сум заборгованості за виконавчим написом, який визнається судом таким, що не підлягає виконанню.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підстави статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Зміст постанов державного виконавця дозволяє дійти висновку, що з позивача на користь відповідача на виконання спірного виконавчого напису у виконавчому провадженні № 58274468 утримано грошові кошти на суму 30 000,00, що не спростовано відповідачем.

Оскільки, суд дійшов висновку, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, то й стягнення на його підставі грошових кошів з позивача на корись відповідача є протиправним, а тому позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню.

Поряд з тим, вимоги про стягнення на користь позивача із приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. безпідставно стягнутих витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 1 824,42 грн., то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до статті 27 Закону України Про виконавче провадження, це є витрати виконавчого провадження, які за своїм змістом є відшкодуванням витрат за організаційні дії щодо здійснення проведення виконавчого провадження (виконавчих дій) і спрямовуються виключно на виконання судових рішень (інших документів), які несе державний бюджет, стягувач, приватний виконавець і інші особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, витрачені на організацію, проведення виконавчих дій та заходів примусового виконання та стягуються з боржника до Державного бюджету України.

У відповідності до ч.7 ст.27 Закону України Про виконавче провадження, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Частиною 5 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у випадку незгоди боржника з рішенням, дією чи бездіяльністю виконавця з питань виконання рішень інших органів (посадових осіб), в тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат і штрафів, оскарження, проводиться виключно в судовому порядку в рамках адміністративного судочинства шляхом подання адміністративного позову, чим, в свою чергу, і скористався позивач, звернувшись до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою, але до матеріалів справи представником позивача, адвокатом Бойченко Г.В. надано лише договір про надання правничої допомоги від 12.09.2020 р. та ордер серії ВІ №1019756 інших доказів витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. та 10 000 грн. витрат позивача та його представника для прибуття до суду матеріали справи не містять.

Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача АТ КБ "ПРИВАТБАНК"слід стягнути на користь позивача 2579,72 грн. сплаченого судового збору (а.с.1) та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн.00 коп.

На підставі викладеного, ст.18 ЦК України, п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року, Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні , ст.ст. 87, 88 Закону України Про нотаріат , Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, та керуючись ст.ст.4, 5, 10, 18, 80, 81, 89, 141, 158, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), приватного нотаріуса Швець Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11234 від 17.08.2017 р., який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" боргу у розмірі 182 306,83 грн. за кредитним договором №KRXRRX21070114 від 03.06.2007 р.

Стягнути з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 30 000,00 грн. утриманих з заробітної плати на підставі виконавчого напису №11234 від 17.08.2017 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь позивача - 2579,72 грн. сплаченого судового збору та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн.00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення. Так як в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.08.2021 р.

СУДДЯ: