Справа № 464/3242/20 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/811/1288/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Симець В.І.

з участю: представника позивача - адвоката Кравчук Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Львівській області - Завади Тараса на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, що є правонаступником Головного управління ДФС у Львівській області, третя особа Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом звільнення від податкової застави, -

в с т а н о в и в:

В червні 2020 року адвокат Кравчук Д.В. звернувся в Сихівський районний суд м.Львова із позовом в інтересах позивача, в якому просив зобов`язати відповідача звільнити від податкової застави, яка зареєстрована 24 січня 2019 року за № 17271090 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, транспортний засіб - автомобіль марки «Богдан» А09202 5 МТ, автобус, 2008 року випуску, жовтого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , із внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, покликаючись на порушення права власності.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Звільнено з-під податкової застави, яка зареєстрована 24 січня 2019 року за № 17271090 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, транспортний засіб - автомобіль марки «Богдан» А09202, автобус, 2008 року випуску, жовтого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 .

У решті вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області, що є правонаступником Головного управління ДФС у Львівській області, на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору.

Рішення суду оскаржило Головне управління ДПС у Львівській області.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що дії відповідача є правомірними, оскільки за ОСОБА_2 обліковується податковий борг.

Майно платника податків ОСОБА_2 буде звільнене із податкової застави з дня отримання контролюючим органом документа, який засвідчує будь-яку з подій, визначених п.п.93.1.1-93.1.5 п. 93.1 ст. 93 Податкового кодексу України або за рішенням суду. Вважає, що відсутні підстави для скасування податкової застави.

Враховуючи наведене просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Головне управління ДФС у Львівській області, Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу у відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Кравчук Д.В., на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги про звільнення майна з-під податкової застави, суд першої інстанції виходив з того, що публічне обтяження належного позивачу на праві власності транспортного засобу, накладене відповідачем та зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, обмежує здійснення ним державної реєстрації на вказаний транспортний засіб. Позивач вказаний автомобіль придбав на прилюдних торгах у відповідності до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2831/5, правомірність якого ніким не оспорюється, також позивач не є за законом чи договором відповідальним по податкових зобов`язаннях попереднього власника ОСОБА_2 , в забезпечення яких зареєстроване оспорюване обтяження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно із витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № Р45702 від 17 червня 2020 року внесено запис про приватне обтяження - застава рухомого майна: зареєстровано 20 вересня 2016 року; документ-підстава - договір застави № РС-SME605/003/2008 від 06 серпня 2008 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна», об`єкт обтяження автомобіль легковий «Богдан» модель А09202 номерний знак НОМЕР_3 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , боржник ОСОБА_2 , обтяжувач Товариство обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (стан реєстрації припинене).

На виконанні у державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Панчишина В.Р. перебувало виконавче провадження ВП № 58810105 з примусового виконання виконавчого листа № 2-793/11, виданого 04 лютого 2016 року Залізничним районним судом м.Львова, про стягнення з ОСОБА_2 (боржник) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (стягувач) 345 157,00 грн боргу.

У межах згаданого виконавчого провадження відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 419682, наданого організатором торгів Державним підприємством «СЕТАМ», та акта державного виконавця про проведені електронні торги від 21 серпня 2019 року реалізовано майно боржника ОСОБА_2 - згаданий транспортний засіб «Богдан» (автобус) номерний знак НОМЕР_3 та переможцем торгів визнано позивача ОСОБА_1 . Кошти від реалізації транспортного засобу перераховано стягувачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Акт про проведені електронні торги є підставою для подальшого оформлення права власності на вищезазначене майно.

У зв`язку з наведеним, постановою державного виконавця від 22 серпня 2019 року знято арешт з майна боржника - автобуса «Богдан» номерний знак НОМЕР_3 при винесенні постанов про накладення арешту на майно боржника по ряду виконавчих проваджень за період 2011-2019 років. Також постановою державного виконавця від 22 серпня 2019 року припинено розшук майна боржника - автобуса «Богдан» номерний знак НОМЕР_3 , який оголошено відповідно до постанов Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області по ряду виконавчих проваджень.

Водночас, як свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № Р44023 від 10 червня 2020 року, внесено запис про публічне обтяження - податкова застава: зареєстровано 24 січня 2019 року за № 17271090; документ-підстава - ст.88, ст.89 Податкового кодексу України, об`єкт обтяження згідно з актом опису майна № 59 від 22 січня 2019 року, боржник ОСОБА_2 , обтяжувач Головне управління ДФС у Львівській області (стан реєстрації зареєстроване).

На заяву позивача про подання реєстратору заяви про припинення обтяження відповідачем у такому відмовлено.

Пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 88.1 статті 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно з підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Пунктом 89.2 статті 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису відповідно до пункту 89.3 статті 89 ПКУ.

Згідно пункту 89.8 статті 89 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Таким чином, право податкової застави виникає з дня виникнення податкового боргу, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, і поширюється виключно на майно платника податків, який має податковий борг, та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу.

Відповідно до положень Розділу VI Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 16.06.2017 за №586, у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення. Звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу. У випадках, передбачених пунктом 100.11 статті 100 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави за умови отримання контролюючим органом підтвердження надходження коштів до бюджету в рахунок погашення розстрочених (відстрочених) сум та плати за користування таким розстроченням (відстроченням) в повному обсязі. У разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 глави 9 розділу II Кодексу таке майно звільняється з-під податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Згідно пункту 93.1 статті 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку (93.1.1), визнання податкового боргу безнадійним (93.1.2), набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства (93.1.3), отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження (93.1.4).

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Згідно ст..31 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» - продаж предмета обтяження є підставою для припинення всіх існуючих забезпечувальних та публічних обтяжень щодо відповідного рухомого майна, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. Правила, встановлені цією статтею, також застосовуються в разі реалізації предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах за рішенням суду;

Відповідно до ст.39 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» - пріоритет публічного обтяження встановлюється з моменту його реєстрації. Зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленими розділом III цього Закону;

У відповідності до п.п.7, 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений Кабінетом Міністрів України в редакції постанови від 23 грудня 2009 року № 1371, - власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. У разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач спірний автомобіль придбав на прилюдних торгах у відповідності до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2831/5, він не відповідальний по податкових зобов`язаннях попереднього власника ОСОБА_2 , в забезпечення яких зареєстроване оспорюване обтяження, а відтак публічне обтяження належного позивачу на праві власності транспортного засобу, накладене відповідачем та зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, обмежує здійснення ним державної реєстрації на вказаний транспортний засіб.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин , встановлено дійсні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Відтак, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.08.2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.