Справа № 297/1675/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря ЖГАНИЧ К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 297/1675/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»» про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»» на рішення Берегівського районного суду від 20 серпня 2020 року, головуючий суддя Ільтьо І.І., -

встановив:

ОСОБА_1 12.08.2019 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 і ПрАТ СК «Перша» мотивуючи таким.

04.04.2019 у м. Берегові на вул. Есе Томаша сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «ВАЗ-21011», д/н НОМЕР_1 , яким у стані алкогольного сп`яніння керував ОСОБА_2 , зіткнувся з належним позивачу ОСОБА_1 автомобілем марки «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі. Внаслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено. Винним у ДТП є ОСОБА_2 , його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «Перша».

За попереднім розрахунком розмір завданої позивачу майнової шкоди становить 110000,00 грн, остаточний розмір шкоди буде встановлений після проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до положень ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, завдана позивачу майнова шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі виходячи з реальної вартості втраченого майна або робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. До обсягу реальної шкоди входить і втрата товарного вигляду пошкодженої речі.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами як власника транспортного засобу була застрахована, позивачу належить зі страховика страхове відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а з винуватця ДТП різниця між страховою виплатою та страховим відшкодуванням у разі, якщо такого буде недостатньо для покриття завданої шкоди (ст. 1194 ЦК України).

Зважаючи на попереднє визначення розміру завданої майнової шкоди у 110000,00 грн, з ПрАТ СК «Перша» позивачу належать 100000,00 грн, а з ОСОБА_2 10000,00 грн у рахунок відшкодування.

Посилаючись на ці обставини, на вказані та інші норми законодавства щодо розрахунку та відшкодування завданої внаслідок ДТП майнової шкоди, позивач ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь у рахунок відшкодування майнової шкоди: із ПрАТ СК «Перша» 100000,00 грн; з ОСОБА_2 10000,00 грн, судові витрати просив покласти на відповідачів солідарно.

Рішенням Берегівського районного суду від 20.08.2020 позов задоволено частково, стягнуто на користь ОСОБА_1 із ПрАТ СК «Перша» 51550,41 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, а також у рахунок відшкодування сплачених судового збору 1100,00 грн, витрат на професійну правничу допомогу 3000,00 грн. В інших вимогах позову відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що загальний розмір майнової шкоди, завданої потерпілому, становить 18056,04 грн, матеріальна шкода, завдана автомобілю, становить 45169,69 грн (вартість ремонтно-відновлювальних робіт), страховик виплатив страхове відшкодування в сумі 11675,32 грн, тому зобов`язаний відшкодувати потерпілому майнову шкоду в межах страхового ліміту, який становить 100000,00 грн, тобто, різницю невідшкодованої майнової шкоди в сумі 51550,41 грн. Вимоги, що пред`являлися до ОСОБА_2 , визнані судом необґрунтованими та недоведеними.

Відповідач ПрАТ СК «Перша» оскаржив ухвалене щодо нього рішення суду як незаконне та необґрунтоване, наводить у скарзі такі доводи.

Суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, оскільки фактично проігнорував установлений законодавством порядок визначення та відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, якщо цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП перед третіми особами як власника транспортного засобу була застрахована. Зокрема, суд безпідставно не взяв до уваги документи щодо визначення розміру майнової шкоди та розрахунку страхового відшкодування, складені страховиком на виконання імперативних вимог законодавства.

Всупереч правилам визначення майнового збитку, завданого власнику транспортного засобу внаслідок ДТП, в тому числі, щодо врахування при цьому фізичного зносу автомобіля, суд додав суму матеріального збитку до суми відновлювального ремонту автомобіля, що потягло подальші неправильні висновки.

Було залишено поза увагою, що як за оцінкою страховика, так і за висновком судової автотоварознавчої експертизи автомобіль позивача в розумінні ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається фізично знищеним і потерпілому відшкодовується різниця у вартості транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на його евакуацію з місця ДТП у разі наявності таких. Саме в такий спосіб страховик ґрунтуючись на вимогах закону та на умовах страхування сплатив потерпілому ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 11492,96 грн, при цьому, ця сума виходячи з оцінки страховика є навіть більшою від тієї, яка була б визначена в разі застосування висновку судової автотоварознавчої експертизи.

За таких умов, страховий випадок був повністю врегульований і суд не мав підстав для покладення на страховика додаткового зобов`язання.

Витрати позивача та професійну правничу допомогу не підтверджені та не доведені в порядку, визначеному ЦПК України.

Сторона просить ухвалене щодо неї рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову скасувати, в позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухваленого щодо відповідача ПрАТ СК «Перша», не робить висновків щодо відповідача ОСОБА_2 і бере до уваги відповідні пов`язані факти і обставини, оскільки це необхідно для розгляду апеляції (ст.ст. 12, 13, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України (тут і далі норми матеріального права в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст.ст. 12, 13, ст.ст. 43, 44, 49, 76-83 ЦПК України:

цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, в тому числі, із заподіяння шкоди;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Особа вправі вимагати повного відшкодування майнової шкоди, завданої їй винною, протиправною поведінкою іншої особи, пошкодженням майна; відсутність вини у шкоді доводить заподіювач, розмір завданої шкоди доводиться позивачем; за загальним правилом, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку (ст.ст. 11-16, 22, 1166, 1187 ЦК України).

Закон України «Про страхування» (Закон № 85/96-ВР) визначає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1).

За правилами, встановленими ЦК України:

за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979);

предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ч. 1 п. 3);

законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування); до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ст. 999 ч.ч. 1, 2);

особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) передбачено, що:

відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них; якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 п. 2.1.);

обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3);

об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5);

страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6).

ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 22 ч. 2 п. 1, ст. 1192).

Аналогічно регулює це питання і Закон № 1961-IV, який передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, відшкодовуються з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 22 п. 22.1., ст. 29).

Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Мінюсту України і Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (реєстрація в Мін`юсті України від 24.11.2003 за № 1074/8395), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу і розмір матеріального збитку, завданого його пошкодженням, визначаються з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (його складових), розрахованого за відповідними правилами, що враховують реальний стан і вартість об`єкта на момент ДТП, поняття дійсної вартості, що вживається у судовій практиці, за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості, що вживається в Методиці (п.п. 1.1.-1.4., п. 1.6. абз. 18, 39, 40, 49, п.п. 2.4., 3.9., 4.1., 5.1., 7.1., 7.17., 8.1.-8.3., 8.5. та ін.).

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків (ст. 988 ч. 1 абз. 6 ЦК України).

Встановлено, що 04.04.2019 у м. Берегові на вул. Есе Томаша сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «ВАЗ-21011», д/н НОМЕР_1 , яким у стані алкогольного сп`яніння керував ОСОБА_2 , зіткнувся з належним позивачу ОСОБА_1 автомобілем марки «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі. Внаслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено. Винність ОСОБА_2 у ДТП встановлена постановою судді Берегівського районного суду від 23.04.2019, якою винуватця за правилами ст. 36 ч. 2 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 і ст. 130 ч. 1 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с. 13 т. 1).

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «Перша», що підтверджується полісом серії АМ № 6561446 від 26.10.2018, за цим договором ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становив 100000,00 грн, франшиза була встановлена в розмірі 1000,00 грн (а.с. 21, 63 т. 1).

Пошкодження автомобіля марки «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 , були зафіксовані актом огляду колісного транспортного засобу від 02.05.2019, складеним аварійним комісаром ОСОБА_3 за участю гр-на ОСОБА_4 (а.с. 80-83 т. 1).

12.04.2019 ОСОБА_4 подав страховику ПрАТ СК «Перша» повідомлення потерпілого про настання страхового випадку за договором страхування цивільної відповідальності у зв`язку з ДТП, що мало місце 04.04.2019 у м. Берегові за участю автомобілів марки «ВАЗ-21011», д/н НОМЕР_1 , та марки «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 (а.с. 64 т. 1).

12.05.2019 ОСОБА_1 подав страховику ПрАТ СК «Перша» заяву на виплату страхового відшкодування за пошкодження належного йому автомобіля марки «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 , внаслідок зіткнення 04.04.2019 із забезпеченим автомобілем марки «ВАЗ-21011», д/н НОМЕР_1 (а.с. 65 т. 1).

Аварійним сертифікатом від 20.07.2019 № 435/07/19 розрахунку визначення заподіяної шкоди, складеним фізичною особою-підприємцем, аварійним комісаром ОСОБА_5 на замовлення ПрАТ СК «Перша», встановлено щодо автомобіля марки «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 :

рік виготовлення автомобіля 1987;

термін експлуатації 387 повних місяців на дату оцінки;

ринкова вартість автомобіля до пошкодження 19238,40 грн;

ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані 6563,08 грн;

коефіцієнт фізичного зносу складових КТЗ 0,70;

вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування зносу складових КТЗ 43438,32 грн;

вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу складових КТЗ 33254,45 грн;

транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим (ст. 30.1. Закону № 1961-IV);

заподіяна шкода згідно ст. 30 Закону № 1961-IV становить 12675,32 грн (а.с. 66-79, 84-91 т. 1).

Страховик ПрАТ СК «Перша» здійснив у справі № ЦВ 2917138 розрахунок страхового відшкодування (страховий акт від 23.07.2019), відповідно до якого розмір завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 збитку визначив у сумі 12675,32 грн (19238,40 грн 6563,08 грн), а розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи в сумі 11675,32 грн (а.с. 61-62 т. 1). Платіжним дорученням від 28.08.2019 № 2367 ПрАТ СК «Перша» переказала ОСОБА_1 на картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» страхове відшкодування в сумі 11675,32 грн (а.с. 57 т. 1).

Ухвалою Берегівського районного суду від 11.12.2019 за клопотанням позивача ОСОБА_1 у справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, на вирішення якої були поставлені питання про те, яка вартість матеріальної шкоди, завданої власнику легкового автомобіля марки «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, що сталася 04.04.2019?; чи можливо провести ремонтно-відновлювальні роботи цього автомобіля і якщо так, то який їх обсяг, характер і вартість?; яка величина втрати товарної вартості цього автомобіля? (а.с. 113-114 т. 1).

За результатом виконання ухвали суду судовий експерт Закарпатського НДЕКЦ МВС України Безик Ю.Ю. склав 08.01.2020 Висновок № 13/179 судової автотоварознавчої експертизи (а.с. 126-143 т. 1). Висновком встановлено щодо автомобіля марки «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 :

ринкова вартість автомобіля станом на 04.04.2019 може складати 18056,04 грн;

оскільки на момент ДТП строк експлуатації автомобіля, виготовленого в країні СНД, перевищує 5 років (фактично становить 32,33 роки), відповідно до п.п. 8.6.2, 8.6.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Мінюсту України і Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (реєстрація в Мін`юсті України від 24.11.2003 за № 1074/8395), значення втрати товарної вартості не нараховується;

вартість матеріальної шкоди, завданої власнику легкового автомобіля марки «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, що сталася 04.04.2019, складає 18056,04 грн;

провести ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля марки «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 , можливо;

вартість відновлювальних робіт автомобіля складає 45169,69 грн.

Отже, наведені вище оціночні дані цілком співставні за відповідними позиціями, розбіжності між ними не є істотними в такій мірі, щоб вплинути на реальні обставини. При цьому, цінові параметри, що були визначені аварійним сертифікатом від 20.07.2019 № 435/07/19, є більш сприятливими в контексті відшкодування майнової шкоди позивачу, аніж ті, що зафіксовані у Висновок від 08.01.2020 № 13/179 судової автотоварознавчої експертизи.

Таким чином, власнику автомобіля ОСОБА_1 було за вирахуванням франшизи в розмірі 1000,00 грн (франшиза є частиною збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 9 Закону № 85/96-ВР, ст. 12 Закону № 1961-IV)) виплачене страхове відшкодування в розмірі 11675,32 грн, яке він прийняв без будь-яких застережень, а також у його власності було залишене пошкоджене майно вартістю 6563,08 грн, що разом складає 18238,40 грн. Ця сума співставна з вартістю автомобіля до ДТП.

Статтею 30 Закону № 1961-IV установлено, що:

транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим; ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.1.);

якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2.).

Документально підтверджено, що власник автомобіля «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування за правилами п.п. 30.1., 30.2. ст. 30 Закону № 1961-IV, тобто, власник і страховик визнали автомобіль фізично знищеним. Крім того, страховик, який отримав право на залишки транспортного засобу, розпорядився ними на свій розсуд та за згодою одержувача страхового відшкодування шляхом залишення цього майна, що має певну цінність, ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 діючи на власний ризик і розсуд реалізував у вищенаведений спосіб своє право на одержання страхового відшкодування за фізично знищений у розумінні Закону № 1961-IV автомобіль, обставини виплати цього страхового відшкодування, підстави, склад і розмір виплат ОСОБА_1 не оспорював. Питання подальшого ремонту автомобіля, можливості та економічної доцільності такого тощо належать до компетенції його власника ОСОБА_1 , який одержавши залишки автомобіля, передача яких не була обов`язком страховика, вправі їх вирішувати так само на свій ризик і розсуд.

Виходячи з викладеного, відповідно до закону та умов страхування ОСОБА_1 розпорядившись своїми цивільними правами на власний розсуд прийняв відшкодування загальним розміром у 11675,32 грн, визначене з врахуванням відмови страховика від залишків автомобіля на користь позивача та розміру франшизи. Факт економічної необґрунтованості ремонту пошкодженого автомобіля установлений передбаченим Законом № 1961-IV порядком, що не спростовано. Із правовою позицією позивача, який претендує на одержання коштів на загальну суму фактично 69788,81 грн (пошкоджений автомобіль вартістю 6563,08 грн, страхове відшкодування в розмірі 11675,32 грн, майнова компенсація з відповідача в розмірі 51550,41 грн) погодитись не можна, така сума значно перевищує розмір завданої майнової шкоди, тож не відповідає компенсаційній природі відшкодування шкоди.

Суд першої інстанції помилково, без врахування положень законодавства щодо порядку визначення завданої власнику транспортного засобу шкоди, в тому числі, щодо відшкодування шкоди внаслідок фізичного знищення в розумінні закону транспортного засобу та врахування при відповідній оцінці фізичного зносу транспортного засобу, сумував визначені судовим експертом величини вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля (18056,04 грн), яка, до того ж, була кваліфікована такою без урахування вимог ст. 30 п. 30.2. Закону № 1961-IV, і вартості відновлювального ремонту (45169,69 грн), яку враховував у розрахунках безпідставно, що дало 63225,73 грн, після чого відняв 11675,32 грн сплаченого страхового відшкодування та безпідставно визначив до стягнення 51550,41 грн. Поза увагою залишив суд і факт відмови страховика від залишків автомобіля на користь позивача.

Окрім цього, суд у контексті спору неправильно витлумачив правові позиції, висловлені Верховним Судом у справах щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. За змістом правових позицій, висловлених, зокрема, у постановах від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц, від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19:

у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдачача шкоди;

відшкодування особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика;

в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування;

майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком;

якщо потерпілий одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика;

якщо різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого в ДТП, викликана в тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме, франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, посилання на те, що розмір майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди, не може братися до уваги, а особа, винна в ДТП, зобов`язана сплатити потерпілому таку різницю.

Сама по собі виплата страховиком страхового відшкодування в розмірі меншому за встановлений законом або договором ліміт відшкодування, якщо розмір майнової шкоди був визначений (оцінений) відповідно до закону, не тягне виникнення у страховика обов`язку здійснювати додаткові виплати, хоча б такі і не перевищували страховий ліміт. За наявності для того підстав майнову відповідальність перед потерпілим за шкоду, яка перевищує здійснену страховиком виплату в межах належно визначеної (оціненої) шкоди, несе заподіювач шкоди, при цьому, значення мають, серед іншого, фактичне здійснення ремонту, фактична заміна конкретних запасних частин автомобіля, фактичне здійснення відповідної оплати і т.ін.

Відтак, суд першої інстанції припустився помилки в застосуванні норм матеріального права, внаслідок чого ухвалив суперечливе рішення, яким задовольнив необґрунтовані та недоведені вимоги, що були пред`явлені ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Перша», тому на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію, доводи якої заслуговують на увагу, слід задовольнити, рішення суду в оскарженій частині скасувати, в позові до цього відповідача відмовити

Керуючись ст. 367 ч.ч. 1, 6, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ч. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»» задовольнити, ухвалене щодо цього відповідача рішення Берегівського районного суду від 20 серпня 2020 року скасувати, у позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»» про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «Перша» 1650,00 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 2 вересня 2021 року.

Судді