ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/136/21 Справа № 208/3904/16-ц Головуючий у першій інстанції: Івченко Т. П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Міськрайонне управління у Петриківському районі та м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про скасування державних актів на землю, державної реєстрації права власності, скасування договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2013 року, він є власником гаражу АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0578 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :02:014:0058). Право власності на гараж зареєстровано 23.10.2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з витягом із рішення Дніпродзержинського міськвиконкому від 30.12.1998 року №384 «Про вилучення і надання в користування та приватну власність земельних ділянок, їх залишків та затвердження площ земельних ділянок» міськвиконком вирішив вилучити з користування ОСОБА_7 , землекористувача земельної ділянки АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0051 га з розташованим на ній гаражем і змінити загальну площу земельної ділянки з 0,0570 га на 0,0519 га. Вилучену земельну ділянку передати в користування власника гаража після прийняття райвиконкомом Заводського району відповідного рішення про подальшу експлуатацію гаража. Актом від 01.03.1999 року було прийнято в експлуатацію гараж по АДРЕСА_2 . Рішенням Виконкому Заводської районної ради Дніпропетровської області від 17 березня 1999 року №65 було затверджено акт прийомки в експлуатацію гаража по АДРЕСА_2 . В 2016 році ОСОБА_1 звернувся до Дніпродзержинської міської ради з заявою про надання йому дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки під гаражем. Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 28.04.2016 року №168-07/VII «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність та на умовах оренди» ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під гаражем орієнтовною площею 0,0031га. Однак в подальшому це рішення було скасовано, всі роботи по виготовленню землевпорядної документації були припинені, повідомлено ОСОБА_1 , що зазначена земельна ділянка перебуває у власності гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 та для вирішення питання по відведенню землі під гаражем, який належить позивачу на підставі свідоцтва про права на спадщину за законом ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду. В подальшому було з`ясовано, що 24.02.2006 року громадянину ОСОБА_8 , на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради №687-21/VI було виділено 8/25 частини земельної ділянки площею 0,0578 га, про що свідчить державний акт серії ЯБ №871348 від 30.08.2007 року. Після смерті ОСОБА_8 земельну ділянку успадкувала його дружина ОСОБА_2 , 25 лютого 2019 року отримавши свідоцтво на спадщину за законом на 8/25 частин земельної ділянки площею 0,0578 га. (кадастровий номер :02:014:0058). В зазначеному державному акті був вказаний співвласник ОСОБА_6 , якому виділено 17/25 частини земельної ділянки площею 0,0578 га, про що свідчить державний акт серії ЯГ 556985. Згідно договору купівлі- продажу від 12.09.2007 року ОСОБА_6 продав 17/25 частини земельної ділянки 0,0578 га розташованої за АДРЕСА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_9 14 грудня 2015 року згідно договору купівлі-продажу №НВС 049814 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продали 17/25 частини земельної ділянки площею 0,0578 га ОСОБА_3 . Видані на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 24.02.2006 року №687-21/VI державний акт ЯБ №871348 від 30.08.2007 року ОСОБА_8 про передачу у приватну власність 8/25 частин земельної ділянки площею 0,0578 га, та державний акт ЯГ №556985 від 01 листопада 2006 року про передачу у приватну власність ОСОБА_6 17/25 частин земельної ділянки площею 0,0578 га зробили неможливим реалізацію права позивача на приватизацію земельної ділянки за місцезнаходженням гаражу, який належить йому на праві власності. Дані державні акти були виготовлені без урахування вилученої рішенням Дніпродзержинського міськвиконкому від 30.12.1998 року №384 частини земельної ділянки площею 0,0051 га. в зв`язку з чим, ОСОБА_1 позбавлений права на отримання земельної ділянки під гаражем, який належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2013 року. Тому, неодноразово уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив:

визнати недійсним рішення Дніпродзержинської міської ради від 24.02.2006 року №687-21/VI «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність, надання земельних ділянок на умовах оренди, розподіл земельних ділянок, вилучення та затвердження фактичних площ землекористування» в частині передачі ОСОБА_8 (8/25 частин) та ОСОБА_6 (17/25 частин) у приватну власність земельної ділянки площею 0,0578 га. по АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним державний акт серії ЯБ №871348 від 30.08.2007 року на право власності на земельну ділянку, про передачу у приватну власність ОСОБА_8 8/25 частин земельної ділянки площею 0,0578 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:014:0058, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №24 від 30.08.2007 року;

визнати недійсним державний акт серії ЯГ №556985 від 01 листопада 2006 року на право приватної власності на земельну ділянку, про передачу у приватну власність ОСОБА_6 17/25 частин земельної ділянки, площею 0,0270 (0,0578 га) для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:014:0058, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01 від 01.11.2006 року;

визнати недійсним запис №24 у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 30.08.2007 року про реєстрацію Державного акту на право приватної власності на 8/25 частин земельної ділянки площею 0,0578 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , серії ЯБ №871348 від 30.08.2007 року, виданого на ім`я ОСОБА_8 ;

визнати недійсним запис № 01 у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 01.11.2006 року про реєстрацію Державного акту на право приватної власності на 17/25 частин земельної ділянки, площею 0,0270 (0,0578 га), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , серії ЯГ № 556985 від 01 листопада 2006 року, виданого на ім`я ОСОБА_6 ;

визнати недійсним договір купівлі-продажу серії НВС №049814 від 14.12.2015 року на 17/25 частин земельної ділянки, площею 0,0578 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:014:0058, який був укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №1-1476;

скасувати запис індексний номер 27077812 від 14.12.2015 року про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на 17/25 частину земельної ділянки площею 0,0578 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) за адресою по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:014:0058 за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер НВС 049814, укладений 14.12.2015 року, між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г.;

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 8/25 частин земельної ділянки площею 0,0578 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:014:0058, яке видане ОСОБА_2 та посвідчене державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., зареєстроване в реєстрі за номером 1-358;

скасувати запис індексний номер 45678836 від 25.02.2019 року про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на 8/25 частину земельної ділянки площею 0,0578 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) за адресою по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:014:0058 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на спадщину за законом від 25.02.2019 року №1-358, виданого державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Ларисою Володимирівною (а.с. 2-6, 95-99, 240-244 т.1, 55-62, 98-106, 200-209 т.2).

Із зустрічним позовом до суду звернувся ОСОБА_3 , обґрунтовуючи його тим, що він на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14.12.2015 року придбав у власність 17/25 частин земельної ділянки площею 0,0578 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель присадибна ділянка), кадастровий номер :02:014:0058, розташованої по АДРЕСА_1 . Право власності на придбані 17/25 частин вказаної земельної ділянки зареєстровано 14.12.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Власником інших 8/25 частин спірної земельної ділянки був ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №871348 від 30.08.2007 року, правонаступником якого є ОСОБА_2 . На спірній земельній ділянці розташований гараж під АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2013 року, посвідченого Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою. Так, Земельним кодексом України визначені підстави та порядок набуття громадянами у власність чи користування земельних ділянок, а статтею 125 цього Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності чи право користування земельною ділянкою виникає у громадянина на підставі передбаченого законом правовстановлюючого документу (рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, рішення суду чи правочину) та виключно з моменту державної реєстрації таких прав. Матеріали справи не містять належних і допустимих письмових доказів на підтвердження факту набуття, оформлення і державної реєстрації ОСОБА_1 в порядку встановленому законом, речових прав на спірну земельну ділянку по АДРЕСА_3 , на якій розташована будівля гаражу, належного ОСОБА_1 . Це свідчить про те, що ОСОБА_1 ніколи не набував речових прав на вказану земельну ділянку. Більш того, згідно ч. 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Як вбачається з листа Відділу Держгеокадастру у місті Днілродзержинську Дніпропетровської області від 30.12.2015 року інформація щодо земельної ділянки АДРЕСА_2 у відділі відсутня, як і відсутня у Державному фонді документації із землеустрою Відділу (не надходила) землевпорядна документація на цю земельну ділянку. Це свідчить про те, що документація із землеустрою чи землевпорядна документація на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 , на якій розташована будівля гаражу, належного на праві власності ОСОБА_1 , ніколи не розроблялася, і, відповідно, цій земельній ділянці ніколи не присвоювався кадастровий номер. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 , чи попередніми власниками гаражу, з 1999 року і до 2016 року вживалися заходи щодо оформлення права власності чи користування земельною ділянкою, на якій розташований згаданий гараж. Право користування земельною ділянкою, розташованою під нерухомим майном та необхідної для обслуговування нерухомого майна, не було предметом правочинів про відчуження гаражу, які мали місце у 1999, 2004, 2005 та 2013 роках. Водночас, використання громадянином земельної ділянки без правовстановлюючих документів, рішення відповідного органу місцевого самоврядування та за відсутності державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, - є порушенням вимог Закону. Тому використання ОСОБА_1 земельної ділянки для розміщення гаражу під АДРЕСА_1 є самовільним. Таким чином позивач за зустрічним позовом, як особа, яка правомірно і на законних підставах отримала у власність частину земельної ділянки, має право на усунення у судовому порядку будь-яких перешкод у користуванні цим нерухомий майном. Тому позивач за зустрічним позовом просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_10 у користування 17/25 частинами земельної ділянки площею 0,0578 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:014::0058, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , шляхом звільнення за його рахунок вказаної ділянки від будівлі гаражу під АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_1 судові витрати (а.с. 16-20 т. 2).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року у задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державних актів на землю, державної реєстрації право власності, скасування договору купівлі-продажу відмовлено повністю. У задоволенні зустрічних позовних вимоги ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено повністю (а.с. 213-240 т. 3).

З таким рішення не погодився ОСОБА_1 та звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про задоволення його позову у повному обсязі (а.с. 5-10 т. 4).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Дніпродзержинського міськвиконкому від 30.12.1998 року №384, згідно до ст. 27 Земельного кодексу України, вилучено земельну ділянку з користування ОСОБА_7 , землекористувача земельної ділянки АДРЕСА_2 , площею 0,0051 га з розташованим на ній гаражем і змінено загальну площу земельної ділянки з 0,0570 га на 0,0519 га; зазначено, що вилучену земельну ділянку передати в користування власника гаражу після прийняття райвиконкомом Заводського району відповідного рішення про подальшу експлуатацію гаражу (а.с. 24 т. 1).

01 березня 1999 року складено акт прийому приватного гаражу АДРЕСА_2 , площею 30,9 кв.м, забудовника ОСОБА_7 , в експлуатацію (а.с. 25 - 26 т. 1).

17 березня 1999 року рішенням Виконавчого комітету Заводської районної Ради Дніпропетровської області №65 затверджено акт прийомки в експлуатацію гаражу на ім`я ОСОБА_7 , що мешкає по АДРЕСА_4 ; зобов`язано Бюро технічної інвентаризації оформити правоустановчі документи на об`єкт та зареєструвати їх згідно з рішенням (а.с. 27 т. 1).

Ні місцевому, ні апеляційному суду позивачем не представлено доказів надання власнику гаражу АДРЕСА_2 у користування (строкове, безстрокове) земельної ділянки, яка була вилучена з користування ОСОБА_7 на підставі вказаного вище рішення Дніпродзержинського міськвиконкому від 30.12.1998 року №384. Клопотання про витребування відповідного доказу судом позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Обгрунтування та доказів щодо правових підстав вибуття з власності ОСОБА_7 гаражу АДРЕСА_2 позивачем також не наведено та не надано; клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.

Відповідно до матеріалів цивільної справи, 23 червня 2004 року ОСОБА_6 за договором дарування земельної ділянки, зареєстрованим у реєстрі за №1-2382, отримав у дар земельну ділянку площею 0,0270 га (0,0578 га) в межах згідно з планом, в спільній частковій власності, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 63 - 64 т. 2), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Доводи та обгрунтування щодо непогодження із зазначеним держактом в позовній заяві не наведені.

07 липня 2005 року виготовлено технічний паспорт на гараж АДРЕСА_2 БТІ, за інвентаризаційною справою №13415, реєстровим №3879, на ім`я ОСОБА_11 , розмір частки власності - 1, згідно до якого: гараж побудований у 1970 році, та складається із приміщення гаражу А-1, площею 38,0 кв.м, та оглядової ями, площею 3,8 кв.м, загальною площею 30,9 кв.м (а.с. 22-23 т. 1).

13 липня 2005 року між ОСОБА_11 (продавець) та ОСОБА_12 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу гаражу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Юрченко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1577, за умовами якого ОСОБА_12 прийняла у власність гараж АДРЕСА_2 , загальною площею 30,9 кв.м, який належить продавцю на підставі договору дарування гаражу, посвідченого Юрченко Н.В., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу 09.04.2004 року за реєстровим №1026 та зареєстрованого Дніпродзержинським БТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.04.2004 року, за реєстраційним номером 5054518, номер запису 3879, в книзі 15 (а.с. 21 т.1). Колегія наголошує, що у договорі купівлі-продажу гаражу від 13 липня 2005 року будь-якої інформації щодо розташування вказаної споруди на певній земельній ділянці, про виділення земельної ділянки під гараж, у користування, тощо - не зазначено.

Відповідно до листа Відділу Держгеокадастру у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області від 09.06.2016 року №29-425-99.3-1300/2-16, земельна ділянка за адресою по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0578 га, надана рішенням Дніпродзержинської міської ради від 24.02.2006 року №687-21/IV ОСОБА_8 (8/25), та ОСОБА_6 (17/25) для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №24 (а.с. 17 т.1).

Згідно листа відділу Держгеокадастру у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області від 30.12.2015 року, інформація щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 - відсутні. В Державному фонді документація із землеустрою відділу Держгеокадастру у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області - відсутня землевпорядна документація на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (до державного фонду документації із землеустрою відділу не надходила). Інформація щодо реєстрації вказаної земельної ділянки, згідно Національної кадастрової системи, відсутня; кадастровий номер не визначався (а.с. 57 т. 1).

24 лютого 2006 року Рішенням Дніпродзержинською міською радою від 24.02.2006 року №687-21/ІV «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність, надання земельних ділянок на умовах оренди, розподіл земельних ділянок, вилучення та затвердження фактичних площ землекористування», ОСОБА_8 передано земельну ділянку у приватну власність загальною площею 0,0578 за адресою АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, що відповідно є правом власності у розмірі 8/25 часток, яким скасовано рішення №390 від 31.12.1997 року (а.с. 11-12 т. 1).

01.11.2006 року ОСОБА_6 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0270 га (0.0578) в межах згідно з планом в спільній частковій власності, за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ №556985, де співвласниками земельної ділянки зазначено ОСОБА_6 , 17/25 часток, ОСОБА_8 8/25 часток (а.с. 63 т. 2).

30 серпня 2007 року ОСОБА_8 (який проживає АДРЕСА_5 ) видано державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_5 на 0,0578 га (8/25) на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 24.02.2006 року №687-21/ІV, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №24 (а.с. 18 т. 1).

Відповідно до вказаного вище акту від 30.08.2007 року, у списку співвласників земельної ділянки відображено що 17/25 за адресою АДРЕСА_6 , на праві власності належить ОСОБА_6 (а.с. 18 т.1).

30 серпня 2007 року зареєстровано право спільної часткової власності за ОСОБА_5 на 17/50 часток земельної ділянки площею 0,0578 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), розташованої за адресою по АДРЕСА_6 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №479224, виданого 30.08.2007 року Дніпродзержинською міською радою, зареєстрованого та внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 65 т. 2).

23 листопада 2007 року у Реєстр прав власності на нерухоме майно внесено реєстраційні дані щодо права приватної спільної часткової власності на 17/50 часток по реєстраційному номеру майна 2958335, домоволодіння АДРЕСА_6 , загальною площею 143,3 кв.м; житловою площею 83,3 кв.м; площею земельної ділянки 519 кв.м; загальної вартістю нерухомого майна 77536 грн. за ОСОБА_13 (а.с. 14 зворот т. 1).

21 липня 2010 року зареєстровано право спільної часткової власності за ОСОБА_4 на 17/50 часток земельної ділянки площею 0,0578 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), розташованої за адресою по АДРЕСА_6 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №479223, виданого 21.07.2010 року Дніпродзержинською міською радою, зареєстрованого та внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 65 т.2).

23 жовтня 2013 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. (спадкова справа №149/2013) видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом №1-1452 після смерті ОСОБА_12 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складається із гаражу номер 18 «Б», шлакоблочного, загальною площею 30,9 кв.м; розташованого по АДРЕСА_6 , який належав померлій на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 13.07.2005 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Юрченко Н.В., за реєстровим номером 1577, зареєстрованого в Дніпродзержинському БТІ за номером 3879, кн. 15, реєстраційним номер майна 5054518 (а.с. 19-20 т.1). Колегія наголошує, що у свідоцтві від 23 жовтня 2013 року будь-якої інформації щодо розташування гаражу на певній земельній ділянці, про виділення земельної ділянки під гараж, у користування, тощо - не зазначено.

14 грудня 2015 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , як продавцями, та ОСОБА_3 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу 17/25 частин земельної ділянки площею 0,0578 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_6 (кадастровий номер земельної ділянки :02:014:0058), а також 17/25 частин домоволодіння, розташованого на 17/25 частин вказаної земельної ділянки, що посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №1-1476 (а.с. 65-67 т. 2).

За змістом пункту 1.5 договору купівлі-продажу №1-1476 від 14.12.2015 року, продавці стверджують, зокрема, що відчужувані 17/25 частини земельної ділянки є їх приватною власністю, про що 14.12.2015 року зроблено відповідна заява і текст її доведено до відома покупця; продавці стверджують, що данні 17/25 частин земельної ділянки у власності інших осіб, під арештом чи забороною не перебувають, не заставлені, щодо них не ведуться судові спори, у податковій заставі не перебувають, відносно них не укладено будь-яких договорів, відчуження чи користування з іншими особами, як внесок до статутного фонду не внесені, як юридична адреса не використовуються, обтяжень, а також прав щодо неї у третіх осіб як в межах, так і за межами України не має, внаслідок продажу 17/25 частин земельної ділянки не буде порушено прав та законних інтересі інших осіб.

У пункті 1.6. договору купівлі-продажу №1-1476 від 14.12.2015 року погоджено, що відсутність відомостей про обмеження у використанні 17/25 частин земельної ділянки, які є предметом цього договору, підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015, виданого 03.12.2015 року відділом Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області.

Відчужувані 17/25 частин земельної ділянки оглянуті покупцем; недоліків, які перешкоджають використанню її за цільовим призначенням на момент огляду не виявлено (пункт 1.7 вказаного вище договору).

Згідно інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №60491405 від 02.06.2016 року, за ОСОБА_3 14 грудня 2015 року на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу №1-1476 від 14.12.2015 року зареєстровано право власності на:

- 17/25 часток земельної ділянки як спільної часткової власності, загальною площею 0,0578 га, кадастровий номер :02:014:0058, реєстраційний номер об`єкту нерухомого мана 04, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою АДРЕСА_6 ;

- 17/25 часток домоволодіння, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 04, загальною площею 143,3 кв.м, житловою площею 83,3 кв.м, розташованого по по АДРЕСА_6 (а.с. 13-14 т.1).

Листом Відділу Держгеокадастру у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області від 30.12.2015 року №99-28-99.3-115/15-15 повідомлено, зокрема, що в Державному фонді документації із землеустрою Відділу відсутня землевпорядна документація на земельну ділянку, яка розташована за адресою по АДРЕСА_2 ; інформація щодо реєстрації земельної ділянки за вказаною адресою згідно Національної кадастрової системи відсутня (а.с. 16 т.1).

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 28.04.2016 року №168-07/VII «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність та на умовах оренди», ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0031 га для будівництва індивідуального гаражу (розміщення), у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки (а.с. 15 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого Заводським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 16.06.2017 року, актовий запис №675 від 16.06.2017 року (а.с. 158 т.1).

Першою кам`янською державною нотаріальною конторою 28.11.2017 року заведена спадкова справа №835/2017 на майно ОСОБА_8 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 157 т.1).

23 лютого 2018 року за ОСОБА_2 зареєстровано право спільної часткової власності на 8/50 часток, в порядку спадкування за законом, на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-322 від 23.02.2018 року, виданого державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., право приватної власності на домоволодіння, загальною площею 143,3 кв.м, житловою площею 83,3 кв.м; житловий будинок А-1 житлової площі 38,0 кв.м, розмір загальної площі 74,6 кв.м; житловий будинок Б-1, розмір житлової площі 45,3 кв.м; розмір загальної площі 68,7 кв.м; В-1 сарай; Ж-1 гараж; № 1-4 огорожі; № 5 водопровід; № І, ІІ тротуар за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 21-23 т.2).

25 лютого 2019 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом №1-358 на майно спадкодавця ОСОБА_8 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 8/25 частин земельної ділянки, площею 0,0578 га, що розташована за адресою по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ №871348, виданого 30 серпня 2007 року, Дніпродзержинською міською радою Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №23 (кадастровий номер земельної ділянки :02:014:0058) (а.с. 210 т.2).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №4508/4509-20 від 01.03.2020 року, складеного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, гараж №18-Б, загальною площею 30,9 кв.м., який належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_1 , повністю розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0578 га з кадастровим номером :02:014:0058, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 у розмірі частки 17/25 та ОСОБА_2 у розмірі частки 8/25, що підтверджується кадастровим планом та координатами поворотних точок земельної ділянки, що міститься у геодезичному звіті виготовленому ТОВ «Землеустрій» на 2020 рік (а.с. 33-47 т.5).

В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилається, зокрема, на порушення його прав, як власника гаражу АДРЕСА_1 , право власності на який ОСОБА_1 набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2013 року.

За положеннями частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи наведені вище письмові докази, апеляційний суд дійшов висновку, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2013 року (а.с. 19 т.1), ОСОБА_1 набув у власність нерухоме майно - гараж АДРЕСА_1 за вказаною вище адресою. Щодо земельної ділянки на якій розташований гараж, прав зареєстрованих на час смерті спадкодавця ОСОБА_12 за померлою не встановлено, та переходу таких прав до ОСОБА_1 не відбулося.

Колегія звертає увагу, що гараж № НОМЕР_3, який розташований по АДРЕСА_1 , побудований ще у 1970 році, що підтверджено технічною документацією, та 01.03.1999 року складено акт прийняття в експлуатацію приватного гаражу №18 «Б», площею 30,9 кв.м.

30.12.1998 року рішенням Дніпродзержинського міськвиконкому №384, згідно до ст. 27 Земельного кодексу України, в редакції, що діяла на час зазначених правовідносин, вилучено земельну ділянку з користування ОСОБА_7 , землекористувача земельної ділянки АДРЕСА_6 , площею 0,0051 га з розташованим на ній гаражем і змінено загальну площу земельної ділянки з 0,0570 га на 0,0519 га.

В абзаці другому пункту 2.2 рішення Дніпродзержинського міськвиконкому №384 від 30.12.1998 року зазначено: "Вилучену земельну ділянку передати в користування власника гаража після прийняття райвиконкомом Заводського району відповідного рішення про подальшу експлуатацію гаража." (а.с. 24 т. 1).

Відповідно до змісту, зазначена фраза у рішенні міськвиконкому №384 від 30.12.1998 року містить вказівку на необхідність вирішення питання щодо передання вилученої земельної ділянки у користування власнику гаражу у майбутньому, а саме після прийняття райвиконкомом рішення про подальшу експлуатацію гаражу.

Колегія наголошує, що станом на 30.12.1998 року власник вказаного гаражу ще не визначений у порядку, який був передбачений діючим на той час законом, тому у абзаці другому пункту 2.2 рішення Дніпродзержинського міськвиконкому №384 від 30.12.1998 року особа користувача не вказана. Крім того, не зазначено про строк (або безстроковість) передання відповідної ділянки у користування; не вказано цільове призначення земельної ділянки, що підлягає переданню у користування.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що абзац другий пункту 2.2 рішення Дніпродзержинського міськвиконкому №384 від 30.12.1998 року, зміст якого вказаний вище, не є рішенням про передання у користування ОСОБА_7 , чи будь-якої іншої особи, земельної ділянки для розташування та обслуговування гаражу № НОМЕР_3, площею 30,9 кв.м.

17.03.1999 року Рішенням Виконавчого комітету Заводської районної Ради Дніпропетровської області №65 затверджено акт прийомки в експлуатацію гаражів на ім`я ОСОБА_7 , що мешкає по АДРЕСА_4 , зобов`язано БТІ оформити правоустановчі документи на об`єкт та зареєструвати їх згідно з рішенням (а.с. 27 т.1).

Однак, позивачем не представлено доказів надання власнику гаражу АДРЕСА_2 у користування (строкове, безстрокове) земельної ділянки, яка була вилучена з користування ОСОБА_7 на підставі вказаного вище рішення Дніпродзержинського міськвиконкому від 30.12.1998 року №384. Клопотання про витребування відповідних доказів судом не заявлено.

Крім того, положеннями статті 22 ЗК України, в редакції, що діяла на час оформлення правоустановчих документів на вказаний вище гараж у 1999 році, було закріплено, що право власності або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступити до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Відповідно до частини 1 статті 23 ЗК України, у відповідній редакції, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

З наведених вище доказів судом встановлено, що власнику ОСОБА_7 земельна ділянка під гаражем АДРЕСА_2 , з дотриманням вимог статей 22, 23 ЗК України, у відповідній редакції, у користування не виділялась, право користування не оформлювалось.

Доказів передання зазначеної земельної ділянки під гаражем у користування наступним власникам гаражу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 суду не надано, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.

При переході права власності на спірний гараж від ОСОБА_11 до ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 13.07.2015 року, про наявність права користування, власності, оренди щодо земельної ділянки, на якій розташована споруда гаражу, - зазначено не було. Також зі змісту вказаного вище договору купівлі-продажу гаражу вбачається, що продавцю ОСОБА_11 на час продажу гаражу належало право власності лише на гараж; будь-яких прав за продавцем на земельну ділянку, на якій розташований гараж № НОМЕР_3, зареєстровано не було (а.с. 21 т.1).

На час отримання 23 жовтня 2013 року позивачем ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на гараж, право спільної часткової власності на спірну земельну ділянку вже було зареєстровано у передбаченому законом порядку за іншими фізичними особами - відповідачами у даній справі.

На час розгляду справи, право власності на земельну ділянку, на якій розташований гараж № НОМЕР_3 , належить ОСОБА_3 у розмірі частки 17/25 та ОСОБА_2 у розмірі частки 8/25 (земельна ділянка загальною площею 0,0578 га, з кадастровим номером :02:014:0058).

Частиною 1 статті 152 Земельного кодексу України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що позивачем за первісним позовом не заявлено вимогу про визнання за ним права користування (строкового, безстрокового, за умовами оренди, сервітуту, тощо); враховуючи, що позивачем не доведено факт виділення земельної ділянки, яка знаходиться під гаражем, у користування у передбаченому законом порядку, - колегія приходить до висновку про передчасність позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав, за наведеного вище обґрунтування, для задоволення первісного позову у повному обсязі, а саме про визнати недійсним рішення міської ради, визнання недійсними та скасування реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсними записів про реєстрацію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування записів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції у своїх висновках неправильно встановив дату придбання спірного гаражу ОСОБА_12 заслуговують на увагу, однак це не вплинуло на правильність вирішення спору по суті в частині, що переглядається апеляційним судом. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що, згідно змісту апеляційної скарги, рішення місцевого суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 , тому суд апеляційної інстанції справу в частині залишених без задоволення зустрічних позовних вимог не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія дійшла до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Колегія наголошує, що позивач ОСОБА_1 не позбавлений можливості, на захист своїх прав та законних інтересів, за наявності підстав, звернутись до суду з іншим позовом, за іншого обґрунтування.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова