Справа № 305/1394/21
Провадження по справі 2-з/305/13/21

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2021 р. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі секретаря Найман Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рахівського районного суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ :

До Рахівського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява адвоката Гудза Ю.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2 - державний реєстратор відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна, третя особа на стороні відповідача 1 та 3 приватний нотаріус Рахівського районного нотаріального округу Маріна А.С. про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договору відступлення права вимоги, протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій зазначила, що, на її думку, у зв`язку з пред`явленням даного позову до ТОВ "Кредитні ініціативи", останній буде намагатися продати будинок третім особам, які не є учасниками справи для створення так званих "добросовісних набувачів", з метою ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, тому вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок є доцільним, необхідним і ефективним засобом захисту і поновлення порушених прав або інтересів Позивача, за захистом яких вона звернулася, у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . У зв`язку з наведеним просить накласти арешт на домоволодіння з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (номер запису про право власності 38001628 від 31.08.2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236) до вирішення справи по суті позовних вимог і вступу рішення суду в законну силу. При вирішенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок не застосовувати зустрічне забезпечення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Отже, розгляд вказаної заяви, судом проведено без участі осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд, приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися.

Статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено види забезпечення позову, якими є 1) накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;1-1) накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;2) заборона вчиняти певні дії; 3) встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупинення митного оформлення товарів чи предметів; 9) арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Позивачем у даній справі заявлено немайнові вимоги, зокрема про визнання недійсними кредитного договору №838 від 18.06.2007 року, договору іпотеки №838 від 18.06.2007 року, договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року в частині переходу прав вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним та іпотечним договорами №838 від 18.06.2007 року, протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна від 02.09.2020.

Заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння з надвірними спорудами з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (номер запису про право власності 38001628 від 31.08.2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236) до задоволення не підлягає, оскільки, те, що ТзОВ "Кредитні ініціативи" намагатиметься продати майно, на яке позивачка просить накласти арешт, є припущенням ОСОБА_1 , а реальних доказів належності на даний час Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" домоволодіння з надвірними спорудами з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , позивачка не надала (копія витягу, що приєднана ОСОБА_1 до позовної заяви зроблена нечитабельно і встановити його дату, а також власника цього майна неможливо.)

Крім того, предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру та у разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, отже помилковою є думка ОСОБА_1 , що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги інтереси сторін у справі, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду за позовом.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: В.Е.Ємчук