Справа № 266/3762/21
Провадження № 2-о/266/132/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.

присяжних Ульянова С.Л., Філатової І.А.

за участі секретаря Воропаєвої О.Є.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що вона з 2007 р. по 2009 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 2008 р. між ними були фактично припинені сімейні відносини в вони стали проживати окремо, а в жовтні 2009 р. їх шлюб було розірвано. 21.02.2015 р. вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком ОСОБА_5 , від якого вона має сина ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2016 р. вона не має відомостей про місце знаходження її колишнього чоловіка, який з 2015 р. служив в ЗСУ в зоні проведення антитерористичної операції. З а даними Інформаційного сайту України про осіб, що переховуються від влади, ОСОБА_3 з 17.02.2017 р. переховується від органів досудового розслідування будучи підозрюваним за ст.187 ч. 3, 289 ч. 3 КК України у кримінальній справі, що розслідується Старобільським ВП ГУНП в Луганській області. Аліменти на утримання їх спільного сина він не сплачує. Оскільки вона не має відомостей про місце проживання ОСОБА_3 вже більше 5 років, просить суд визнати його безвісно відсутнім. Це їй необхідно для вирішення питання про позбавлення його батьківських прав та всиновлення їх сина теперішнім чоловіком.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі з участю представника ОСОБА_1 , яка в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у заяві. Додатково зазначила, що останнє відоме місце проживання ОСОБА_3 не відомо. Відносно ОСОБА_4 у Косівському відділі ДВС відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа про стягнення аліментів. ОСОБА_4 не виконує дії по погашенню аліментів, у нього відсутні джерела доходів. Виконавцем встановлено, що ОСОБА_4 відсутній за місцем проживання. Тому є всі підстави визнати його безвісно відсутнім.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування в судове не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення заяви.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про визнання фізичної особи безвісно відсутньою у відповідності до ст. 308 ЦПК України.

Згідно ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Зазначена норма регулює правовідносини у разі їх невизначеності яка викликана тим, що тривала відсутність громадянина у місці його постійного проживання за відсутності відомостей про його місце перебування зачіпає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, з якими він знаходиться у правових зв`язках.

Звертаючись до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою, ОСОБА_2 , посилалась на те, що визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідно їй для позбавлення його батьківських прав, відносно ОСОБА_4 та в подальшому його усиновлення.

У частині першій статті 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , 30.10.2009 року розірвано шлюб, про що зроблено актовий запис №211, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 . Після розірвання шлюбу присвоєно прізвище дружині ОСОБА_7 ( а.с.6).

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , 21.02.2015 р. ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , актовий запис №71, прізвище дружини змінено на ОСОБА_2 ( а.с.7).

Під час шлюбу у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження видане виконкомом Вербовецької сільської ради Косівського району, Івано-Франківської області, актовий запис №54 ( а.с.8).

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.05.2013 р. №266/813/13-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј часки зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20.02.2013 р. і до повноліття дитини ( а.с.9).

Виконавчий лист №266/813/13-ц від 24.05.2013 р. перебуває на виконанні в Косівському відділі державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області ВП №38842551.

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2013 р. вбачається, що адреса боржника ОСОБА_3 зазначена с. Старий Косів, без зазначення вулиці, будинку, тощо ( а.с.29).

З відповіді головного державного виконавця Косівського ВДВС від 23.07.2021 р. №20917/20.6-27 вбачається, що виконавцем проведено ряд виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого листа №266/813/13-ц від 24.05.2013 р., відомості про оголошення ОСОБА_4 , як боржника у розшук відсутні ( а.с.27-28).

Як зазначив ВС/КЦС, Постанова від 07.05.18р., справа № 225/1297/17, підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Так місце постійного проживання ОСОБА_3 в заяві по суті не зазначено. Для з`ясування останього місця постійного проживання суд у сторони заявника запитав, за якою адресою проживав ОСОБА_3 відомості про якого у заявника відсутні. На що в судовому засіданні представник заявника вказала, що заявнику взагалі не відома адреса постійного місця проживання колишнього чоловіка. З заяви про визнання особи безвісно відсутньою вбачається, що заявник ОСОБА_2 з 2016 року не спілкується із ОСОБА_3 без буд`якої причини. Не надано також заявником буд`яких доказів про намагання встановити зв`язок з ОСОБА_3 .

Крім того згідно роздруківки з сайту про осіб, які переховуються від органів влади, ОСОБА_3 , який обвинувачення за ст. 187 ч. 3, 289 ч. 3 УКК України є особою, яка переховується від органів досудового розслідування Старобільського ВП ГУНП в Луганській області, у зв`язку із чим 17.12.2020 судом надано дозвіл на затримання з метою приводу. (а.с.10).

Той факт, що ОСОБА_3 знаходиться у розшуку як підозрюваний, який скоїв тяжкий злочин та переховується від органів досудового розслідування не виключає його відсутність в місці постійного проживання у зв`язку з переховуванням та унеможливлює встановлення юридичного складу, який необхідний для визнання особи безвісно відсутньою.

Саме таких висновків дійшов Верховий суд у своїй постанові від 07.05.2018 р. у справі №225/1297/17.

Враховуючи вищевикладене, заявником в порушення ч.5 ст.81 ЦПК України не надано достатньо доказів які в своїй сукупності утворюють юридичний склад, необхідний для визнання особи безвісно відсутньою.

Керуючись ст.ст.293-294, 305-309ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

повний текст рішення складено 03.09.2021 р.

Головуючий суддя: Шишилін О. Г.

присяжні: Ульянов С.Л.

Філатова І.А.