Справа № 415/5159/16-ц
Провадження № 22-ц/810/678/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: заявник - Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, правонаступником якого є Лисичанський відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник - ОСОБА_1 , стягувач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2016 року, постановлену Лисичанським міським судом Луганської області у складі: судді Бойко С.Л. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за поданням державного виконавця відділу ДВС Лисичанського МУЮ Безволенко А.С., погодженого з в.о. начальника ВДВС Лисичанського МУЮ Доброрез В.В. про вжиття заходів для забезпечення виконання рішення суду шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Безволенко А.С. звернулася до Лисичанського міського суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець посилався на те, що у Лисичанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на виконанні знаходиться виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 16.10.2015року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №5695, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу на загальну суму 2336650,72 грн.

Посилаючись на вимоги Закону України «Про виконавче провадження», «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» та наявність у боржника ОСОБА_1 заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» і те, що він на неодноразові виклики державного виконавця жодного разу не з`явився та не виконав зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням, заявник просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі до виконання ним своїх зобов`язань відповідно до вказаного виконавчого напису.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2016 року подання державного виконавця відділу ДВС Лисичанського МУЮ Безволенко А.С., погоджене з в.о. начальника ВДВС Лисичанського МУЮ Доброрез В.В., про вжиття заходів для забезпечення виконання рішення суду шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому просить скасувати ухвалу і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Лисичанського МУЮ, погоджене з в.о. начальника ВДВС Лисичанського МУЮ про вжиття заходів для забезпечення виконання рішення суду шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити повністю.

Доводами апеляційної скарги є невмотивованість оскаржуваної ухвали, яка не містить відомості щодо відкриття виконавчого провадження, про направлення копії постанови боржнику та докази її отримання останнім; не взяття судом до уваги правомірності відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій в іншому місці, ніж місце проживання боржника, яким є м. Кам`нське Дніпропетровської області, де він зареєстрований і постійно проживає з 26.05.1998 року; суд не вмотивував, яким чином заборона виїзду боржника може допомогти стягнути борг, адже з 29.07.2010 до 17.09.2019 він працював водієм і ДВС мав можливість звернути стягнення на його заробітну плату, а наразі отримав запрошення на роботу за кордон, про що надає докази, і застосоване обмеження унеможливлює його працевлаштування.

Від Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов відзив на апеляційну скаргу боржника, в якому зазначено, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) на виконанні перебувало виконавче провадження №52248305, відкрите відносно ОСОБА_1 державним виконавцем Лисичанського МВ ДВС ГУЮ у Луганській області 16.09.2016 та передане 26.06.2018 на підставі ст. 24, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» до Дніпровської ВДВС у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області, яке станом на 04.08.2021 значиться у стані «Завершено», «Повернутий стягувачу», а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України (в редакції на час розгляду подання) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Оскільки відповідно до частини 2 статті 377-1 Цивільного Кодексу України (в редакції на час розгляду подання) зазначене подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , суд виходив з того, що останній має невиконані зобов`язання та із посиланням на вимоги ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну», ст. 377-1 ЦПК України зазначив, що у відділі державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції на виконанні знаходиться виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 16.10.2015 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №5695, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу на загальну суму 2336650,72 грн, боржник до теперешнього часу ігнорує виконання рішення суду.

Проте, такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на наступне, а доводи апеляційної скарги є слушними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (п. 5);

- якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Частиною п`ятою статті 25 Закону України № 606-ХІV «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 606-ХІV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Крім того, відповідно до частини 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

За змістом вказаної норми ухилення від виконання зобов`язань завжди є актом свідомої поведінки особи. Під час розгляду справ зазначеної категорії державний виконавець має довести обставини того, що боржник свідомо ухиляється, має намір та може ухилитись від виконання судового рішення шляхом залишення території України.

Державним виконавцем Лисичанського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Безволенко А.С. надано суду копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52248305 від 16.09.2016 року стосовно боржника ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 2336650,72 грн (а.с. 18).

Відомості про отримання останнім вказаної постанови відсутні.

Не може бути взятий до уваги супровідний лист від 16.09.2016 про надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 , оскільки він спрямований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17), проте не надано жодних відомостей про те, що ця адреса є місцем проживання боржника.

З цих же причин не може бути взятий до уваги виклик державного виконавця на ім`я ОСОБА_1 від 16.09.2016 (а.с. 22), так і Акт державного виконавця від 28.09.2016 про відсутність боржника ОСОБА_1 за вказаною адресою.

Інших відомостей про обізнаність боржника ОСОБА_1 про наявність як вчинення виконавчого напису щодо нього, так і про виконавче провадження матеріали справи не містять.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що державним виконавцем при зверненні до суду із поданням не надано доказів того, що боржник у визначеному законом порядку повідомлений про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим листом та йому було надано строк для добровільного виконання, як то передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Із системного аналізу ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Тобто, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов`язань, за умови об`єктивної спроможності боржника виконувати зобов`язання, відсутності перешкод для цього.

Документи, які надані державним виконавцем, не підтверджують саме факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, зокрема, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що довід апеляційної скарги про не доведення заявником факту ухилення боржника від виконання взятих на себе зобов`язань як підставу для задоволення подання державного виконавця та обмеження боржника у праві виїзду за межі України заслуговує на увагу, а висновок суду про задоволення такого подання державного виконавця не відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, оскільки доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язання, покладеного на нього, державним виконавцем не надано.

При відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 було задоволено його клопотання та звільнено від сплати судового збору.

Враховуючи, що скаргу ОСОБА_1 задоволено, тому з Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню 454 грн судового збору.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2016 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Лисичанського МУЮ Безволенко А.С., погодженого з в.о. начальника ВДВС Лисичанського МУЮ Доброрез В.В., про вжиття заходів для забезпечення виконання рішення суду шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Стягнути з Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження юридичної особи: 93100, Луганська обл., місто Лисичанськ, вул. Менделєєва, буд. 53; ) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 454 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови - 17 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді: