Провадження № 2/161/986/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі - Самсонюк Ю.Л.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ПП «ДІОС АВТО», ПП «Кондор», Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання здійснити перереєстрацію, -

ВСТАНОВИВ

25.11.2020 позивач ОСОБА_4 звернувся в Луцький міськрайонний суд Волинської області з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ПП «Діос», ПП «Кондор», Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання здійснити перереєстрацію.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він (позивач) на підставі доручення уповноважив ОСОБА_6 безоплатно бути його представником щодо належних йому на праві власності транспортного засобу марки MAN 19.414, сідловий тягач-Е, 1999 р.в., шасі № НОМЕР_1 ТА транспортного засобу марки CARNEHL. модель CSKH-S Н-ПР-Самоскид-Е, 2006 р.в., шасі № НОМЕР_2 .В подальшому, на переконання позивача, ОСОБА_6 перебуваючи у змові з іншими особами, шляхом обману довірителя, під приводом використання вказаних транспортних засобів та представлення за необхідністю інтересів довірителя при укладанні договорів перевезення, реалізували свій злочинним намір та таким чином заволоділи вказаними транспортними засобами, всупереч інтересам довірителя. Таким чином, вважає, що ОСОБА_6 діяв не в інтересах особи, яку він представляє, а в інтересах ОСОБА_5 (яка приходиться останньому тещею), що є підставною для визнання правочину недійсним. Вказує, також, що договори купівлі-продажу та комісії автомобілів фактично були укладені, однак кошти передані не були.

Таким чином, просив визнати недійсним договір комісії №1317-11/2018, договір купівлі-продажу №1317-11/2018, договір комісії №85-к від 23.06.2018, договір купівлі-продажу №85-к від 23.06.2018, на підставі яких була здійснена перереєстрація транспортного засобу марки MAN 19.414, сідловий тягач-Е, 1999 р.в., шасі № НОМЕР_1 та транспортного засобу марки CARNEHL, модель CSKH-S Н-ПР-Самоскид-Е, 2006 р.в., шасі № НОМЕР_2 за ОСОБА_5 , зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС у Волинській області здійснити перереєстрацію вищевказаних транспортних засобів за ОСОБА_4 , зобов`язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 такі транспортні засоби у належному технічному стані.

Ухвалою суду від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі.

08.02.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача ПП «Кондор» на позовну заяву, відповідно до змісту якого, останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі, у зв`язку із тим, що оспорювані договори вчинені, на переконання представника відповідача, добросовісно та на підставі наданих сторонами оригіналів документів та у повній відповідності до норм чинного законодавства України. Окрім того, вказано, що розрахунок за транспортний засіб проводився безпосередньо між ОСОБА_4 , від імені якого діяв ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , довіреність видана ОСОБА_4 станом на момент укладення договорів була дійсна, не обмежена, а тому вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

09.02.2021 до суду найшов відзив представника відповідача Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку із необгрунтованістю.

12.02.2020 засобами електронного зв`язку до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_6 на позов, згідно обгрунтувань якого вказує, що надавши йому, ОСОБА_6 , довіреності на представництво ОСОБА_4 при вирішення питань, пов`язаних з відчуженням (продажем або обміном), а також передачею в оренду належних останньому транспортного засобу марки MAN 19.414, сідловий тягач-Е, 1999 р.в., шасі № НОМЕР_1 та транспортного засобу марки CARNEHL, модель CSKH-S Н-ПР-Самоскид-Е, 2006 р.в., шасі № НОМЕР_2 , з правом передоручення третім особам з правом виїзду за кордон, останній вказав, у таких документах що діяв добровільно, перебував при здоровому розумінні і ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки. До моменту укладення спірних договорів із заявами про скасування довіреностей чи обмеження повноважень потерпілого до нотаріуса не звертався. Вказує, що позивачем не надано належного обгрунтування зловмисної домовленості щодо вчинення правочину з відчуження належного довірителю майна за відстуності згоди останнього.

Одночасно з цим, до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_5 на позовну заяву, відповідно до змісту якого остання просить в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з їх необгрунтованістю та відсутністю правових підстав для визнання спірних договорів недійсними.

04.03.2021 підготовче провадження у справі завершено, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, просили відмовити з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином судом повідомлені про час дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши в судовому зсіданні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

22.02.2018 ОСОБА_4 довіреністю р.№419 уповноважив ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (кожен діє самостійно) безоплатно бути його представником в державних та інших підприємствах і установах та організаціях незалежно від форм власності, в тому числі у відповідних органах Державтоінспекції України, відповідних органах Національної поліції України, Сервісних центрах МВС України та інших уповноважених органах (в т.ч. знятті з обліку ТЗ органах нотаріату, при вирішенні питань, пов`язаних з відчуженням (продажем або обміном), а також передачею в оренду, належного йому на праві власності у відповідності до свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорту автомобіля): серії НОМЕР_3 , виданого 04.10.2017 Центром 0741, транспортним засобом моделі MAN 19.414, сідловий тягач-Е, 1999 р.в., шасі № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_4 . Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам з правом виїзду за кордон строком на один рік (а.с.14).

22.02.2018 ОСОБА_4 довіреністю аналогічного змісту р.№ 420 уповноважив ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 безоплатно бути його представником у вирішенні вищевказаних питань щодо належного йому на праві власності у відповідності до свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорту автомобіля): серії НОМЕР_5 , виданого 04.10.2017 Центром 0741, транспортним засобом моделі марки CARNEHL, модель CSKH-S н/пр -самоскид-Е, 2006 р.в., шасі № НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_6 (а.с.13).

23.06.2018 між ПП «Кондор» в особі директора Костик Д.А., що діяв на підставі статуту, та ОСОБА_4 , в особі ОСОБА_6 , який діяв на підставі довіреності р.№420 (ННА364264 - реквізит бланку) від 22.02.2018, укладено договір комісії №85-к відповідно до якого ПП «Кондор» зобов`язалось за винагороду та рахунок комітента здійснити від свого імені продаж майна переданого на комісію. Згідно акту технічного стану транспортного засобу №85-к від 23.06.2018 таким майном є транспортний засіб CARNEHL, модель CSKH-S н/пр -самоскид-Е, 2006 р.в., шасі № НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_6 . Вартість транспортного засобу становить 98 000 грн. (а.с.23-25).

Згідно копії договору купівлі-продажу транспортного засобу №85-к від 23.06.2018 продавець (комісіонер) ПП «Кондор» в особі ОСОБА_9 продав, а покупець ОСОБА_5 придбала вищевказаний транспортний засіб. Відповідно до п. 5.1 Договору, покупець в порядку та на умовах визначених цим Договором зобов`язаний сплатити продавцю ціну транспортного засобу зазначену в п.3.1 Договору (98 000 грн.) (а.с.26).

13.11.2018 між ПП «Діос Авто» в особі директора Рудої Л.Л., що діяла на підставі статуту, та ОСОБА_4 , в особі ОСОБА_6 , який діяв на підставі довіреності р.№419 (ННА364263 - реквізит бланку) від 22.02.2018, укладено договір комісії №1317-11/2018 відповідно до якого ПП «Діос Авто» зобов`язалось за винагороду та рахунок комітента здійснити від свого імені продаж майна переданого на комісію. Згідно акту технічного стану транспортного засобу №1317-11/2018 від 13.11.2018 таким майном є транспортний засіб MAN 19.414, сідловий тягач-Е, 1999 р.в., шасі № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_4 . Вартість транспортного засобу становить 114 000 грн. (а.с.19-21).

Згідно копії договору купівлі-продажу транспортного засобу №1317/11/2018 продавець (комісіонер) ПП «Діос Авто» в особі ОСОБА_10 продав, а покупець ОСОБА_5 придбала вищевказаний транспортний засіб. Відповідно до п. 5.1 Договору, покупець в порядку та на умовах визначених цим Договором зобов`язаний сплатити продавцю ціну транспортного засобу зазначену в п.3.1 Договору (114 000 грн.) (а.с.22).

З висновку експерта складеного за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №222 від 30.09.2019 встановлено, що:

- підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Зміст заяви перевірив (ла) ОСОБА_5 __» лицьового боку Заяви № 217440038 від 13.11.2018 - виконаний ймовірно не ОСОБА_5 , а іншою особою. Вирішити питання в категоричній формі не виявилось можливим по причині, вказаній в досліджувальній частині висновку експерта;

- підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Зміст заяви перевірив (ла) ОСОБА_5 __» лицьового боку Заяви № 152160850 від 23.06.2018 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою;

- підпис від імені ОСОБА_9 під графою «ПРОДАВЕЦЬ на підставі договору...» зворотного боку Договору купівлі-продажу транспортного засобу 85-К від 23.06.2018 - виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою;

- підпис від імені ОСОБА_10 під графою «ПРОДАВЕЦЬ на підставі договору...» зворотного боку Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1317-11/2018 від 13.11.2018 - виконаний не ОСОБА_10 , а іншою особою (а.с.29-45).

Згідно висновку РСЦ МВС у Волинській області №31/3-3826 від 06.11.2019 здійсненого за результатами перевірки фактів перереєстрації транспортних засобів та на підставі висновку судово-почеркознавчої експертизи №222 від 30.09.2019, доручено ТСЦ0742 скасувати державну реєстрацію транспортного засобу марки MAN 19.414, сідловий тягач-Е, 1999 р.в., шасі № НОМЕР_1 , від 13.11.2018 та транспортного засобу марки CARNEHL, модель CSKH-S Н-ПР-самоскид-Е, 2006 р.в., шасі № НОМЕР_2 , від 27.06.2018 (а.с.44-47).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 у справі №140/5384/20 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Регіонального сервісного центру МВС України у Волинській області, Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Волинській області (філія ГСЦ МВС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Одночасно з цим, судом у вищевказаному рішенні встановлено, що ознаки підробки (у частині підписів від імені продавця) мають договори купівлі-продажу спірних транспортних засобів, тобто документи, які у розумінні абзаців другого, сьомого пункту 8 Порядку №1388 є документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, та без подання яких неможлива реєстрація (перереєстрація) ТЗ.

Суд також враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001139 від 29.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 КК України, у якому було проведено допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та призначено судово-почеркознавчу експертизу, на даний час не завершено (а.с.130-136).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин вчинений внаслідок зловмисної домовленості представником однієї сторони з другою стороною є оспорюваним. Він може бути визнаний судом недійсним за позовом сторони, від імені якої діяв представник. Це один із способів захисту цивільних прав та інтересів сторін.

У силу частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частиною третьою статті 238 ЦК України передбачено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Відповідно до положень статей 1003, 1004 та 1006 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. До обов`язків повіреного відноситься: повідомлення довірителю на його вимогу всіх відомостей про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов`язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

За змістом зазначеної норми закону необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і іншої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) вчинення представником дій в межах наданих йому повноважень.

При визнанні правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Для задоволення позовних вимог за статтею 232 ЦК України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Таким чином має бути доведена і домовленість з боку іншої сторони правочину.

Зловмисна домовленість повіреного та покупця на думку позивача полягає в тому, що відповідач (він же повірений) не маючи згоди, відчужив нерухоме майно, при цьому кошти від даної угоди нею неотримані та угода вчинена всупереч її волі. Дані договори вважає вчиненими без реального отримання коштів продавцем.

Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом цивільного судочинства обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в частині 3 статті 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стороною позивача не спростовується зміст довіреностей від 22.02.2018 року, в тому числі право відповідача ОСОБА_6 здійснити від імені ОСОБА_4 продаж рухомого майна. Твердження позивача в позовній заяві, що повірений ОСОБА_6 вчинив цивільно-правові дії поза волею довірителя не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, так як позивачем не надано будь-яких належних та допустимих на те доказів. Окрім того, з наявних матеріалів справи суду не видається можливим встановити наявність зловмисної домовленості ОСОБА_6 з іншими особами - сторонами договорів комісії та купівлі-продажу транспортних засобів, так як кримінальне провадження, предметом досудового розслідування якого є перевірка вищевказаних дій, які можуть містити ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, станом на день розгляду справи не завершене, обвинувального вироку судом також не винесено. Довіреності ОСОБА_4 не відкликались, права повіреного довірителем також не обмежувались.

Таким чином матеріали справи не містять доказів наявності в діях представника умислу на вчинення правочину всупереч інтересам довірителя та виникнення несприятливих наслідків для довірителя, які вказували б на неправомірність дій представника чи вчинення представником дій поза межами повноважень, якими його наділив довіритель відповідно до вказаної вище довіреності та які б могли бути підставою для визнання договору недійсним.

Сторонами в судовому засіданні не заперечувалося що волевиявлення ОСОБА_4 при оформленні довіреностей було вільним, довіреності видані на трьох осіб за бажанням позивача, довіреності не суперечать моральним засадам суспільства, доводи представника позивача на те, що в даному випадку реальним настанням правових наслідків є продаж автомобілів, суд вважає необґрунтованими, оскільки сам факт продажу такого майна не може бути достатнім доказом відсутності волі довірителя на його відчуження.

Стосовно позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Окрім того, верховний Суд України у Постанові №5 від 07.02.2014 року висловив правову позицію, відповідно до якої до вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).

Наявності вказаних обставин позивачем доведено не було.

Щодо зобов`язання Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області вчинити дії щодо перереєстрації права власності на ОСОБА_4 суд зазначає, що відповідно до абз.2 п.35 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1998, підставою для перереєстрації транспортного засобу є також свідоцтво про реєстрацію та копії договору про поділ спільного майна подружжя, свідоцтва про право на спадщину або рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку.

Таким чином, у зв`язку із тим, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсними договору комісії №1317-11/2018, договору купівлі-продажу №1317-11/2018, договору комісії №85-к від 23.06.2018, договору купівлі-продажу №85-к від 23.06.2018, підстав для зобов`язання РСЦ МВС у Волинській області здійснити перереєстрацію права власності на транспортний засіб MAN 19.414, сідловий тягач-Е, 1999 р.в., шасі № НОМЕР_1 , та транспортний засіб марки CARNEHL, модель CSKH-S Н-ПР-самоскид-Е, 2006 р.в., шасі № НОМЕР_2 , на ОСОБА_4 - відсутні.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 232, 238, 1000, 1033, 1004, 1006 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд , -

У Х В А Л И В

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ПП «ДІОС АВТО», ПП «Кондор», Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання здійснити перереєстрацію - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27.08.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк