Справа № 219/6815/20
Провадження № 8/219/3/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Медінцева Н.М., за участі секретаря судового засідання Петрейко А.О., представника стягувача ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , відкритому судовому засіданні в м.Бахмут, розглянув заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_4 , про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.08.2020р у справі за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_5 , звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів, який виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області 11.08.2020 р у справі за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей в якій просить: переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати судовий наказ, виданий 11.08.2020 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 липня 2020 року, до досягнення кожною дитиною повноліття.

В обгрунтування заяви зазначив, що 11.08.2020 року за заявою ОСОБА_4 було винесено судовий наказ у справі №219/6815/20, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 липня 2020 року, до досягнення кожною дитиною повноліття. Проте, на думку ОСОБА_3 , заявниця ОСОБА_4 не проживала разом із дітьми, що підтверджується наданими ним довідками в.о. керівника Військово-цивільної адміністрації селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області від 08.07.2021 р № 726 та від 09.07.2021 р № 01.01-29-488, та довідкою Часовоярської міської ради від 12.07.2021 р № 02-59/51. Таким чином, на момент винесення судового наказу № 219/6815/20 від 11.08.2020 року, на думку заявника, ці факти не були встановлені судом, а отже судовий наказ № 219/6815/20 від 11.08.2020 року повинен бути скасований з роз`ясненням ОСОБА_4 (стягувачу) її право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Вважає, що вказані ним факти є істотними для цієї справи обставинами і підставою для скасування судового наказу від 11.08.2020 року.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суда Донецької області від 21.07.2021 року провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів відкрито та заява призначена до розгляду.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 підтримав вимоги ОСОБА_3 з наведених вище підстав. Додатково пояснив, що діти проживають з матір*ю стягувача, він утримує своїх дітей, перераховує аліменти на утримання синів, сини проживають в м. Макіївка, де відвідують школу, але, враховуючи, що реєстрація ОСОБА_4 не співпадає з фактичним проживанням дітей, вона не може звертатися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей. Визнав факт того, що на момент винесення судового рішення про видання судового наказу у справі № 219/6815/20 (11.08.2020) діти з ним не проживали, він сплачував аліменти на користь ОСОБА_4 , ( у тому числі і на виконання судового наказу № 219/6815/20) в розмірі 200-300 грн щомісячно на обох синів.

Представник стягувача ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти скасування судового наказу від 11.08.2020 року. Зазначила, що з 2019 року взаємовідносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 погіршилися, з вказаного періоду вона разом із дітьми проживає окремо від ОСОБА_3 , у 2020 році ОСОБА_4 , зверталася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_3 про розірвання з ним шлюбу та із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей, оскільки ОСОБА_3 після припинення шлюбних відносин з нею не допомагав матеріально утримувати сумісних дітей. Адреса ОСОБА_3 була вказана нею у заяві згідно із довідкою від 23.01.2011 року про взяття ОСОБА_3 на облік внутрішньо переміщеної особи, де зазначена фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на день звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 вона разом із дітьми, як внутрішньо переміщені особи були зареєстровані і проживали за місцем офіційної реєстрації: АДРЕСА_2 . Даний факт, окрім довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, підтверджується ще додатковою довідкою № 287 від 23.07.2020 року, виданої керівником військово-цивільної адміністрації . У зв`язку з тим, що сини проживають разом з нею, ОСОБА_4 звернулася у 2020 році до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання синів. Судовий наказ від 11.08.2020 року набув законної сили і знаходиться на виконанні у ДВС м.Бахмут Донецької області. Про судовий наказ від 11.08.2020 р ОСОБА_3 був обізнаний, оскільки розпочав неперіодичною сплачувати на виконання вказаного судового наказу ОСОБА_4 , аліменти в розмірі 200-300 грн в місяць на двох дітей. Акцентувала увагу суду, що надані ОСОБА_3 довідки № 726 від 08.07.2021 р, №02-50/238 від 06.07.2021 р, № 02-50/239 від 06.07.2021 р видані станом на липень 2021 року, в той же час як судовий наказ у справі № 219/6815/20 був виданий 11.08.2020 року. Окрім цього, ОСОБА_4 , на сайті з продажу автомобілей було виявлено, що в даний час ОСОБА_3 намагається продати автомобіль мінівен Volkswagen Touran Cross, 2008 року, а, враховуючи, що у нього є борг зі сплатити аліментів , він не може в даний час здійснити продаж і на думку ОСОБА_4 це є причиною, чому саме зараз ОСОБА_3 звернувся до суд із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Вважає, що ОСОБА_3 не надав доказів істотних для справи обставин для перегляду судового наказу у справі № 219/6815/20 від 11.08.2020 р за нововиявленими обставинами, та просила суд заяву представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення, суд дійшов наступних висновків.

Артемівським міськрайонним судом Донецької області 11.08.2020 р видано судовий наказ у справі №219/6815/20 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 липня 2020 року, до досягнення кожною дитиною повноліття.

Судовий наказ набрав законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихст. 161 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано,якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину -однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Враховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, обставинами, які можуть впливати на видачу або невидачу судового наказу у разі стягнення аліментів в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей, як і просила заявник і про що саме був виданий судовий наказ, є лише встановлення чи оспорювання батьківства (материнства) та необхідність залучення інших заінтересованих осіб.

Аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов*язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобовязання. Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах. При вирішенні питання про видачу судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог,оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування чи перегляд за нововиявленими обставинами, наслідком чого є скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження.

Згідно ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова, або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається із змісту поданої заяви про перегляд судового наказу за нововивленими обставинами, та з пояснень представника боржника, наданих в судовому засіданні, як на підставу для перегляду судового наказу останній посилається на те, що в заяві про видачу судового наказу та в судовому наказі, а також у довідці від 23.03.2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зазначено, що заявниця фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а згідно довідки в.о. керівника Військово-цивільної адміністрації селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області від 09.07.2021 р № 01.01-29-488 станом на 17.07.2020 р (тобто на день звернення заявниці до суду із заявою про видачу судового наказу) за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично не мешкали.

Обставина, на яку посилається боржник не була предметом розгляду в суді та не підлягає дослідженню під час вирішення питання стягнення аліментів в порядку наказного провадження, а отже не може вважатися ново виявленою, враховуючи при цьому те, що боржник на виконання судового наказу від 11.08.2020 р самостійно сплачує частину аліментів заявниці, в матеріалах справи міститься довідка № 287 від 23.07.2020 р керівника військово-цивільної адміністрації селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області, згідно якої разом із заявницею за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані її діти. З наданих боржником довідок № 726 від 08.07.2021 р та № 01.01-29-488 від 09.07.2021 р взагалі не вбачається даних щодо виниклих правовідносин у період ухвалення судового наказу від 11.08.2020 р у справі № 219/6815/20.

Доводи боржника про те, що він ставить під сумнів проживання дітей разом із заявницею, не підтверджуються належними доказами (відсутнє звернення боржника до суду з позовом про визначення місцяпроживання дітей із батьком та прийняття відповідного рішення судом на момент ухвалення судового наказу, відсутні докази, що діти проживають не з матір*ю тощо, звернення до служби у справах дітей - щодо здійснення контролю за використанням заявницею отриманих від боржника аліментів), а тому не є істотними в розумінні норм сімейного законодавства та на даний час не можуть позбавляти матір права на отримання аліментів за рішенням (наказом) суду для належного матеріального забезпечення дітей, тим паче, що у судовому засіданні сторони підтвердили факт того, що боржник частково добровільно перераховує заявниці аліменти на утримання синів.

Вказані обставини не мають істотного значення для розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки не містять підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених ст. 165 ЦПК України.

Те, що ОСОБА_3 не міг заперечувати проти заяви про видачу судового наказу з посиланням на ці обставини, що обумовлене порядком розгляду заяв про видачу судового наказу, жодним чином не робить для нього ці обставини нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Крім того, із поданої заяви стягувача про видачу судового наказу про стягнення із боржника аліментів на утримання дитини, не вбачається, що на момент звернення із вказаною заявою між сторонами існував спір щодо визначення місця проживання дітей.

Також суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п. 42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Крім того, суд враховує, що згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до статті 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обовязків і передбачений ч. 2ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обовязок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки під час видачі судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду заяв про видачу судового наказу, під час якого суд не перевіряє обгрунтованість заявлених стягувачем вимог, суддею було дотримано вимог чинного законодавства, так як на час видачі судового наказу не було спору між сторонами щодо визначення місця проживання дітей.

Також, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Оскільки підставами для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, відповідно до п. 1 ч. 2 ст.423ЦПК України є виключно такі істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, належить відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити судовий наказ в силі, що не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім того, суд роз*яснює ОСОБА_3 про те,що він має право на захист своїх прав в порядку цивільного судочинства,звернувшись до суду в порядку позовного провадження з відповідним позовом про визначення місця проживання дітей і рішення прийняте за наслідками розгляду такого спору, може бути у подальшому підставою для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст.259-261,423-429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 - представника боржника ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_4 , про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 11.08.2020 року у справі №219/6815/20 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівським міськрайонним судом Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н. М. Медінцева