Дата документу 27.07.2021 Справа № 334/715/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 334/715/20 Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т.Є.
№ 22-ц/807/2756/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання недійсними електронних торгів з продажу квартири, оформлених протоколом проведення електронних торгів, визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та про скасування державної реєстрації права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання недійсними електронних торгів з продажу квартири, оформлених протоколом проведення електронних торгів, визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та про скасування державної реєстрації права власності на квартиру.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що згідно Закону України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на об`єкти нерухомості. Однак, державний виконавець під час проведення реалізації арештованого майна не дотримувався порядку, визначеного Розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження».

Спірна квартира АДРЕСА_1 була місцем фактичного проживання позивача як на момент відкриття виконавчого провадження, так й на момент проведення електронних торгів, а також місцем постійного проживання його сім`ї, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 15.10.2019 року №01- 17/02/5892, згідно якої позивач зареєстрований в квартирі з 14.08.2008 року, тобто з моменту придбання квартири.

Також, доказом цієї обставини є довідка Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 04.11.2019 року № 04- 18/4-1200 та копія паспорту ОСОБА_3 , якою підтверджується факт реєстрації в зазначеній квартирі з 04.11.2019 року окрім позивача, дружини та їх сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, відсутність дозволу органу опіки та піклування або рішення суду на реалізацію арештованого майна, у якому зареєстровані діти, свідчить про незаконність реалізації квартири АДРЕСА_1 на прилюдних торгах.

Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ст. державний виконавець Сівакова О.О. подала відзив на уточнену позовну заяву, та вказала, що вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню, та заперечує проти викладеного заявником в повному обсязі.

Так, згідно відповіді наданої ПФУ боржник не отримує пенсію, доходи відсутні та згідно довідки, наданої Користувачем АІС «Автомобіль» у боржника відсутні транспортні засоби.

Згідно ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Віповідно довідки ДРРП за боржником зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою : АДРЕСА_2 , квартиру за адресою : АДРЕСА_3 (яка перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсиббанк»)

14.08.2019 року старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до фінансових установ платіжні вимоги щодо списання коштів боржника. Платіжні вимоги повернулись без виконання на підставі п.2.18. 2.20 Інстукції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою правління НБУ № 22 від 21.01.2004 у зв`язку з відсутністю грошових коштів на рахунку платника.

При повторному направлені до фінансових установ платіжні вимоги щодо списання коштів боржника, з коштів боржника було списано грошові кошти у розмірі 6256,61 грн та у розмірі 0,29 грн, що є недостатнім для виконання рішення суду у повному обсязі.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

01.11.2019 старшим державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: квартири: АДРЕСА_3 .

12.11.2019 року старшим державним виконавцем Савенко Ілоною Андріївною винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

02.12.2019 року за вх.14367 до відділу надійшов звіт про визначення вартості нерухомого майна.

02.12.2019 направлено повідомлення сторонам про оцінку майна згідно реєстру рекомендованої кореспонденції від 02.12.2019 року.

На момент передачі майна на реалізацію, жодна дія або постанова державного виконавця не були оскаржені боржником.

13.12.2019 року до ДП «СЕТАМ» було передано заявку на реалізацію арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Проведення електронних торгів призначено на 16.01.2020 року (реєстраційний номер лоту 396817).

До заявки на реалізацію були додані довідка Департаменту реєстраційних послуг 01-17/02/5892 від 15.10.2019, відповідно до якої за адресою АДРЕСА_3 зареєстрований ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та зареєстровано місце проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також додано 2 довідки про черговість стягнення на майно боржника, в яких зазначено про можливість звернення на відповідне майно та відсутність інших стягнень першочергової черги.

11.01.2020 боржником подано заяву про зупинення виконавчого провадження на підставі того, що він не згоден реалізацією предмета іпотеки у період дії мораторію.

За змістом пункту 6) частини першої статті 150 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку є способом забезпечення позову, який може застосовуватися виключно судом.

Ідентичне положения закладено у пункті 2) частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», за яким зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Відтак, законом не передбачено повноваження державного виконавця зупиняти стягнення на підставі виконавчого документа. В свою чергу, матеріали справи не містять доказів зупинення судом стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення від 26.04.2016 року по справі № 334/485/16.

16.01.2020 року згідно Протоколу №460898 про проведення електронних торгів від 17.01.2020 року торги з примусової реалізації лоту № 396817 відбулися.

23.01.2020 року кошти у розмірі 394659,45 грн від покупця надійшли у повному обсязі.

24.01.2020 року державним виконавцем зроблено розпорядження № 59106884 з перерахування стягнутих від реалізації сум.

27.01.2020 року держаним виконавцем видано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та направлено сторонам до відома.

Дія мораторію на реалізацію квартири АДРЕСА_1 не розповсюджується, оскільки у власності боржника є інше житлове майно, а саме 1/6 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, оскільки боржник є власником іншого житлового нерухомого майна, то мораторій на стягнення іншої (іпотечної) квартири не розповсюджується і не підлягає застосуванню.

Реалізація предмета іпотеки відбулась у відповідності до чинного законодавства, було здійснено необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, тому у задоволені позовних вимог просить відмовити.

Згодом уточнивши позовні вимоги та посилаючись на вищезазначене просив суд, визнати недійсними прилюдних торгів, проведених 16.01.2020 року Державним підприємством «Сетам» (ідентифікаційний код: 39958500), в системі електронних торгів майном з продажу лота №396817, а саме з продажу квартири АДРЕСА_1 , які оформлені протоколом № 460898 проведення електронних торгів від 16.01.2020 року, згідно якого переможцем визнано ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який придбав вказану квартиру за суму у розмірі 415 431,00 гривень; визнати недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 27.01.2020 року у виконавчому провадженні №59106884 Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (ідентифікаційний код: 35036926), складеного за наслідками продажу 16.01.2020 року Державним підприємством «Сетам» в системі електронних торгів квартири АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 05.02.2020 року, серія та номер: 329, видане Приватним нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепковою Оленою Володимирівною; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_1 , проведену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою Оленою Володимирівною за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50990974 від 05.02.2020 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2016 року у цивільній справі 334/485/16-ц з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 стягнуто солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.05.2008 року в розмірі 21530 доларів США 50 центів та пені у розмірі 9888,76 гривень, а також судові витрати у розмірі 7739,24 гривень.

Для забезпечення виконання вказаного споживчого кредиту № 0 від 24.05.2008 року - квартира АДРЕСА_1 була передана ОСОБА_1 АТ «Укрсиббанк» в іпотеку за договором іпотеки від 29.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. за реєстровим номером 2813. (а.с. 209-210)

13.05.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя у вказаній цивільній справі було видано виконавчий лист 334/485/16-ц, який перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському ВДВС у місті Запоріжжі. (а.с. 126-127)

15.05.2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Савенко І.А. було відкрито виконавче провадження №59106884, сума до стягнення у постанові зазначена у розмірі 569 900,59 гривень. (а.с. 129-130)

16.05.2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Савенко І.А. у виконавчому провадженні №59106884 було накладено арешт на майно ОСОБА_1 : на 2/3 частки земельної ділянки площею 1.2523 га, кадастровий номер :03:004:0005; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 1.2526 га, кадастровий номер :03:004:0153, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_4 ; (а.с. 132-133)

14.08.2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Савенко І.А. у виконавчому провадженні №59106884 було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахункаїх в АТ «ПУМБ» , ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с. 135-136)

Платіжні вимоги повернулись без виконання на підставі п.2.18. 2.20 Інстукції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою правління НБУ № 22 від 21.01.2004 у зв`язку з відсутністю грошових коштів на рахунку платника.

При повторному направлені до фінансових установ платіжні вимоги щодо списання коштів боржника з коштів боржника було списано грошові кошти у розмірі 6256,61 грн. та у розмірі 0,29 грн, що є недостатнім виконання рішення суду у повному обсязі.

Досліджуючи правомірність дій виконавчої служби, суд першої інстанції виходив з положень Закону України «Про виконавче провадження», який покладає на виконавця обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Посилаючись на те, що вимоги кредитора могли бути задоволені за рахунок іншого майна, позивач разом з тим не вживав жодних заходів ані для реалізації цого майна з метою виконання судового рощення, ані з метою сприяння державному виконавцеві у здійсненні виконання за рахунок іншого майна.

Натомість державний виконавець зазначила, що була обізнана про наявність іншого майна боржника (1/6 частини будинку, земельних ділянок), проте вартість цього майна не покриває борг.

Так, віповідно довідки ДРРП за боржником зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , та на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (яка перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсиббанк»). (а.с. 137-145)

01.11.2019 року у виконавчому провадженні №59106884 постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника державним виконавцем Савенко І.А. було описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 68,1 кв. м, житловою площею: 39,5 кв.м. Зазначена квартира належала ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним паріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. 29.05.2008 р. за реєстровим номером 2811 в книзі №289. (а.с. 148-150)

Копія відповідного акта була направлена сторонам виконавчого провадження, боржник ( позивач) був обізнаний про наявність опису та арешту, жодних перешкод для погашення боргу за рахунок іншого майна у нього не було.

Державним виконавцем при зверенні стягнення було враховано, що згідно відповіді наданої ПФУ боржник ОСОБА_1 не отримує пенсію, доходи відсутні та згідно довідки, наданої Користувачем АІС «Автомобіль» у боржника відсутні транспортні засоби.

Тож державним виконавцем було встановлено, що у боржника відсутні достатні кошти та також відсутнє рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення в першу чергу.

Судом першої інстанції також було враховано, що положеннями статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Частинами першою, восьмою та дев`ятою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

12.11.2019 року старшим державним виконавцем Савенко І.А. Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_8 для участі у виконавчому провадженні. (а.с. 151-152)

02.12.2019 року за вх.14367 до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя надійшов звіт про визначення вартості нерухомого майна, згідно якого вартість арештованого майна визначена оцінювачем становить 415 431,0 гривень.

02.12.2019 Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя направив ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсиббанк» повідомлення про оцінку майна. (а.с. 153-154).

13.12.2019 року до ДП «СЕТАМ» було передано заявку на реалізацію арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , за виконавчим провадженням №59106884. Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг 01-17/02/5892 від 15.10.2019, у квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

До заявки на реалізацію були додані копія виконавчого документа, копія постанови про відкриття виконавчого провадження, копія постанови про опис та арешт майна боржника, копія звіту про вартість, довідка про відсутність надходження оскарження, витяги з реєстрів речових прав, копія технічної документації. (а.с. 155-157)

Суд першої інстанції врахував, що на момент передачі майна на реалізацію, жодна дія або постанова державного виконавця не були оскаржені боржником.

Листом від 23.12.2019 року № 13297/17-18-19 Державне підприємство «Сетам» повідомило сторони, що на 16.01.2020 року призначені електронні торги з реалізації предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , за початковою ціною - 415 431,0 грн., реєстраційний номер лота - 396817. (а.с. 20)

16.01.2020 року ДП «Сетам» були проведені електронні торги з реалізації квартири, реєстраційний номер лота: 396817, та за результатами торгів квартира була продана ОСОБА_2 (учасник № 4) за суму у розмірі 415 431,00 гривень, складено Протокол № 460898 проведення електронних торгів від 16.01.2020 року та підписано протокол ДП «Сетам» та ОСОБА_2 (а.с. 21-22, 160-161)

23.01.2020 року кошти у розмірі 394 659,45 грн. від покупця ОСОБА_2 надійшли у повному обсязі.

24.01.2020 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Савенко І.А. зроблено розпорядження № 59106884 з перерахування стягнутих від реалізації сум. (а.с. 158)

27.01.2020 року старшим державним виконавцем Савенко І.А. був складений Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого, квартира АДРЕСА_1 , яка була реалізована 16.01.2020 року на електронних торгах, згідно до Протоколу електронних торгів за ціною продажу 415 431,0 грн., та сума коштів, яка була внесена переможцем електронних торгів ОСОБА_2 за придбане майно - 394 659,45 грн. (а.с. 23, 163)

05.02.2020 року на підставі вказаних документів приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. було видано свідоцтво, яким посвідчено, що ОСОБА_2 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Квартира придбана за 415 431,0 грн. на прилюдних торгах, зареєстровано в реєстрі за № 329, та проведено державну реєстрацію права власності (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50990974 від 05.02.2020 року). (т.2 а.с. 59-61)

Вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, суд першої інстанції перевіряв дотримання вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; та перевіряв чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Судом першої інстанції була надана оцінка доводам позивача щодо порушення прав неповнолітньої особи при здійсненні торгів.

Суд врахував, що пунктами 1, 2 розділу 1 Порядку реалізації арештованого майна № 2831/5 (далі Порядок) передбачено, що реалізація майна здійснюється шляхом проведення Організатором електронних торгів після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Вказана заявка має містити певний перелік відомостей, зокрема щодо вартості майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами: копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

Згідно ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Норми статті 177 СК України, статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачають необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина,що спрямовано на захист майнових прав дітей.

Підставою для визнання недійсним правочину щодо майна, право на яке має дитина, за позовом його батьків є не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору, а порушення в результаті його укладення майнових прав дитини.

Відповідно до частини першої статті 176 СК України батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення неповнолітньої дитини житлом покладається саме на її батьків, а не на державу.

Судом встановлено, що державний виконавець перед реалізацією квартири, що належить боржнику, перевіряла інформацію про зареєстрованих осіб у спірній квартирі, та відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг 01-17/02/5892 від 15.10.2019, у квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .. Тобто на час складання довідки в квартирі були відсутні зареєстровані неповнолітні діти.

Також як при розгляді справи у суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді було встановлено, що на 01.11.2019 року коли державним виконавцем Савенко І.А. винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою було описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не був зареєстрований в даній квартирі.

Одразу після вжиття державним виконавцем заходів щодо опису та арешту майна, позивач 04.11.2019 року здійснив реєстрацію малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в спірній квартирі.

Тож суд першої інстанції зробив правильний висновок, що, державний виконавець передав на реалізацію нерухоме майно, право користування яким на той час малолітня дитина не мала, тому державному виконавцю не було необхідності отримувати попередню згоду органу опіки та піклування.

Судом першої інстанції також було враховано, що іпотечний договір щодо вказаної квартири позивачем було укладено 24.05.2008 року, та відповідно до п.2.4.6 даного договору передбачено, обов`язок Іпотекодавця не надавати дозвіл на реєстрацію в житлових приміщеннях, що складають Предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди Іпотекодержателя.

Матеріали справи не містить жодних доказів, які б підтверджували факт звернення ОСОБА_1 до банку та надання Іпотекодержателем АТ «Укрсиббанк» згоди на реєстрацію дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в спірній квартирі.

Також, ОСОБА_1 не звертався за згодою до органу опіки та піклування та не повідомляв кредитора про реєстрацію дитини ОСОБА_4 в спірній квартирі.

Відхиляючи доводи позивача щодо порушення прав дитини, суд першої інстанції врахував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15.05.2019 року по справі № 678/301/12, за яким дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні, необхідний саме на момент укладення договору іпотеки.

Також, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що посилання позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не є правомірним, оскільки на момент передачі предмета іпотеки та проведення електронних торгів, боржнику ОСОБА_1 на праві власності окрім спірної квартири також належить 1/6 частина та 1/4 частина житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 .

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков