Провадження №2/523/4700/21
У Х В А Л А

"09" серпня 2021 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м.Одеси Кисельов В.К., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення штрафу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

04.08.2021р. до Суворовського районного суду м.Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення штрафу за договором позики.

04.08.2021р. автоматизованою системою документообігу справу було розподілено на розгляд судді Кисельову В.К.

09.08.2021р. працівниками апарату справу було передана на розгляд судді.

Суддя, ознайомившись з матеріалами справи, наявною аргументацію позовних вимог, а також оглянувши в Єдиному державному реєстрі копії судових рішень щодо сторін по справі, вважає необхідним заявити самовідвід по даній справі з наступних підстав.

Так, головуючий суддя Кисельов В.К. розглядав цивільну справу №523/8929/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 11 липня 2018р. судом, за участю представника позивача ОСОБА_4 представника відповідача ОСОБА_5 було затверджено мирову угоду між сторонами, предметом якої було спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 оскаржила вищевказану ухвалу суду від 11.07.2018р., посилаючись на шахрайські дій її представника ОСОБА_5 , а також її чоловіка ОСОБА_2 .

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 08.11.2018р. ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 11.07.2018р. було скасовано.

Необхідно відзначити, що ОСОБА_3 скаржилась на дії головуючого судді Кисельова В.К. до Вищої Ради Правосуддя, а також правоохоронних органів, з приводу чого суддя повинний бути надавати пояснення.

Отже, враховуючи, що предметом спору позивача ОСОБА_1 є кошти, які за його твердженням, були отримані подружжям в якості боргу в період шлюбу, то дана справа частково пов`язана з вирішенням майнового спору подружжя, а тому у будь-якої сторонньої особи можуть виникнути сумніви щодо об`єктивності судді у вирішенні спору.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення. Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору. Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищими інстанціями.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 39 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Заявити самовідвід по справі.

2.Справу передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматичного розподілу.

3.Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.К. Кисельов