№ провадження 6/646/147/2021
Справа № 646/4224/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Власової Ю.Ю.

секретар судового засідання Сердюк В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

24 червня 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить визнати дублікат виконавчого листа № 2-2007/10, виданий 26 квітня 2021 року Червонозаводським районним судом м. Харкова таким, що не підлягає виконанню.

Подану заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 14 червня 2021 року у відділенні поштового зв`язку він отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д А. про відкриття виконавчого провадження у ВП № 65735264 від 08 червня 2021 року з виконання виконавчого листа № 2-2007/10, виданого 26 квітня 2021 року Червонозаводським районним судом м. Харкова.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ним з`ясовано, що 26 квітня 2021 року Червонозаводським районним судом м. Харкова видано дублікат виконавчого листа № 2-2007/10 на виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року у справі № 2-2007/10, згідно з яким, підлягає стягненню солідарно з нього та ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в особі Харківської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованість у сумі 43438,97 доларів США, що по курсу НБУ на 11 листопада 2009 року становить 347077,37 грн.

Заявник уважає, що виданий судом дублікат виконавчого листа не підлягає виконанню з тих підстав, що згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Отже, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання є процесуальним строком, встановленим законом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання передбачено ч. 6 ст. 12 Закону № 1404-VIII та ст. 433 ЦПК України.

Однак, як уважає заявник, відповідно до вимог ч. 4 ст. 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.?

Заявник указує, що заяву про відкриття виконавчого провадження разом із виконавчим листом стягувач подав лише 08 червня 2021 року і доказів переривання строку пред`явлення дублікату виконавчого листа № 2-2007/10 до виконання стягувачем не надано. Інформації про звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання одночасно із поданням заяви про відкриття виконавчого провадження матеріали виконавчого провадження не містять, отже відсутні підстави для звернення стягнення на підставі дублікату виконавчого листа № 2-2007/10 виданого 26 квітня 2021 року Червонозаводським районним судом м. Харкова.

Разом із цим, заявник уважає, що ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року у справі № 646/1505/19, якою заявнику - АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» поновлено строк на пред`явлення виконавчих листів у справі № 2-2007/10 та ухвалено видати дублікати виконавчих листів по справі № 2-2007/10, не може бути підставою для пред`явлення виконавчих листів до виконання через більш ніж півтора роки після її винесення без надання доказів переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки поновлення процесуального строку, на відміну від продовження процесуального строку, стосується конкретної процесуальної дії (подання заяви, скарги, документа тощо), щодо якої пропущено строк.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року, у межах строку визначеного ч. 3 ст. 432 ЦПК України, заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню прийнята до провадження та її призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника /а.с. 10/.

Цим судовим рішенням, окрім іншого, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. зобов`язаний надати суду належним чином завірену копію виконавчого провадження № 65735264.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 липня 2021 року за клопотанням стягувача АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та з підстав, установлених п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд заяви ОСОБА_1 відкладений /а.с. 26/.

15 липня 2021 року на адресу Червонозаводського районного суду м. Харкова засобами електронного поштового зв`язку надійшли письмові пояснення стягувача АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», якими останній просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 у повному обсязі з підстав її необґрунтованості /а.с. 31-33/.

19 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року у частині, якою він зобов`язаний надати суду належним чином завірену копію виконавчого провадження № 65735264, виконана /а.с. 34-43/.

20 липня 2021 року представник заявника, окрім іншого, повідомив суд про подання апеляційної скарги на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року у справі № 646/1505/19 /а.с. 45/.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 липня 2021 року за клопотанням представника заявника та з підстав, установлених п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд заяви ОСОБА_1 відкладений /а.с. 47/.

05 серпня 2021 року через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова представником заявника подано додаткові пояснення, у яких останній зазначає, що згідно ч. 3 ст. 431 ЦПК України встановлено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Як вбачається із дубліката виконавчого листа № 2-2007/10 від 26 квітня 2021 року зазначений виконавчий лист не відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 Закону № 1404-VIII, а саме: не містить дату народження боржника - фізичної особи і тому підлягає поверненню стягувачу. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 27 листопада 2018 року в справі № 806/1376/17, провадження № К/9901/24384/18, відповідно до якої: «Як вже вище було зазначено, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зокрема, виходили з того, що під час виконання рішень, державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти, а тому відсутність у виконавчому листі коду ЄДРПОУ боржника та індивідуального ідентифікаційного номера стягувача не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. У свою чергу, Законом № 1404-VIII визначено вичерпний перелік вимог до виконавчого документа, які є обов`язковими для органу, який його видав, а також, визначено вичерпний перелік підстав, за яких виконавчий документ повертається. Окремо, Верховний Суд звертає увагу, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, ці недоліки можуть бути виправлені стягувачем, який може звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення виконавчого документа у відповідність із зазначеними вимогами, і це не позбавляє його права пред`явити виконавчий документ на виконання.» /а.с. 53/.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином у порядку ч. 5 ст. 130 ЦПК України /а.с. 18-20, 27, 48/.

За приписами ч. 9 ст. 128 ЦПК України суд викликає або повідомляє у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Стягувач АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та у поданих 15 липня 2021 року поясненнях просили розгляд заяви ОСОБА_1 здійснювати за їх відсутністю /а.с. 17, зворот а.с. 32/. Разом із цим, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» від 03 серпня 2021 року про відкладення розгляду справи, призначеного на 03 серпня 2021 року о 14:00 годині для надання можливості представнику у визначений цивільно-процесуальним законодавством строк подати заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки визначена стягувачем дата судового засідання не узгоджується із матеріалами справи /а.с. 51-52/.

За наведених обставин, заява ОСОБА_1 розглядається судом за відсутністю стягувача і боржника, що не є перешкодою для розгляду заяви та відповідає положенням ч. 3 ст. 432 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви і докази, надані на підтвердження обставин, якими заявник її обґрунтовує, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин ( ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

Суд зазначає, що відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року Ліпісвіцька проти України, заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року у справі № 2-2007/10 за позовом ВАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в особі Харківської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», яке набрало законної сили 24 грудня 2010 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість у сумі 43438,97 доларів США, що по курсу НБУ на 11 листопада 2009 року становить 347077,37 грн. /а.с. 4, 36/.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року у справі № 646/1505/19, що набрала законної сили 29 листопада 2019 року, задоволено заяву АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» наступним чином: поновлено заявнику строк на пред`явлення виконавчих листів у справі № 2-2007/10 за позовом ВАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в особі Харківської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором /а.с. 37/.

Цим судовим рішенням установлено, що на виконання заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року у справі № 2-2007/10 за позовом В АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в особі Харківської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості були видані виконавчі листи, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-2007/10 та згідно Єдиної державної системи виконавчого провадження, державним відділом виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. У подальшому, при пересилці виконавчих листів їх втрачено, що позбавляло стягувача законного права на отримання у примусовому порядку стягнутої на свою користь заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

26 квітня 2021 року Червонозаводським районним судом м. Харкова на виконання вимог ухвали цього суду від 19 листопада 2019 року у справі № 646/ 1505/19 видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-2007/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в особі Харківської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованість у сумі 43438,97 доларів США, що по курсу НБУ на 11 листопада 2009 року становить 347077,37 грн. /а.с. 4, 36/.

08 червня 2021 року стягувач АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження /а.с. 35/.

До означеної заяви стягувачем додано:

- оригінал дублікату виконавчого листа у справі № 2-2007/10, виданий Червонозаводським районним судом м. Харкова;

- оригінал платіжного доручення про сплату авансового внеску у сумі 1000,00 грн.;

- копія договору іпотеки № 014/2063/82/9963/1 від 15 травня 2008 року;

- копія ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/1505/19 від 13 листопада 2019 року про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання;

- копія паспорту ОСОБА_1 ;

- копія технічного паспорту на предмет іпотеки;

- копія довіреності представника АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ».

Постановою від 08 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. відкрито виконавче провадження ВП № 65735264 /а.с. 2, 40/.

08 червня 2021 року постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 65735264 скерована приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. на адресу боржника ОСОБА_1 та отримана останнім засобами рекомендованого поштового зв`язку 14 червня 2021 року /а.с. 38-39/.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу - дублікату виконавчого листа № 2-2007/10, виданого 26 квітня 2021 року Червонозаводським районним судом м. Харкова таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання, окрім іншого, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії .

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на дату набрання судовим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року у справі № 2-2007/10 законної сили 24 грудня 2010 року), - виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Таким чином, з урахуванням ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року у справі № 646/1505/19, стягувач АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження» має право на пред`явлення виконавчих листів у справі № 2-2007/10 на примусове виконання протягом трьох років з дати набрання цією ухвалою законної сили, тобто з 30 листопада 2019 року по 30 листопада 2022 року включно.

Відтак, звертаючись до виконавчої служби 08 червня 2021 року, стягувачем АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» не пропущений трирічний строк пред`явлення виконавчих листів до виконання і доводи заявника про те, що ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року у справі № 646/1505/19 не може бути підставою для їх пред`явлення через більш ніж півтора роки після винесення ухвали, - спростовуються означеним.

Разом із цим, суд зазначає, що за приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5) заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

За наведених обставин, суд не приймає до уваги доводи заявника про те, що стягувачем АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у порушення вимог ч. 4 ст. 127 ЦПК України одночасно із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не подано заяву про відкриття виконавчого провадження, що зумовлює відсутність підстав для звернення стягнення на підставі дублікату виконавчого листа № 2-2007/10 виданого 26 квітня 2021 року, оскільки за відсутності оригіналу (дублікату) виконавчого документа питання про відкриття виконавчого провадження у розумінні Закону № 1404-VIII та положень Інструкції № 512/5 виконавцем не вирішується.

Крім того, суд зазначає, що такі доводи заявника фактично зводяться до його незгоди із судовим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року у справі № 646/1505/19.

Також, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним (ч. 2 ст. 4 Закону № 1404-VIII).

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку (ч. 3 ст. 4 Закону № 1404-VIII).

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

За правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (№ 61-331св18), - згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (№ 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (№ К/9901/21841/18).

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (№ 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

Крім того, наведене вище узгоджується із правовим висновком викладеним Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц (№ 61-578св19.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Відтак, доводи заявника про те, що відсутність у виконавчому листі даних про дату народження боржника ОСОБА_1 є підставою для його повернення стягувачу на підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII, - є необґрунтованими.

За наведених вище обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу - дублікату виконавчого листа № 2-2007/10, виданого 26 квітня 2021 року Червонозаводським районним судом м. Харкова таким, що не підлягає виконанню, у спосіб, що обраний заявником, та залишає її без задоволення.

Крім того, суд зазначає, що за загальним правилом диспозитивності цивільного судочинства, унормованим, зокрема, положеннями статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, спір вирішується судом станом на час виникнення спірних правовідносин, тобто у даному випадку станом на час звернення ОСОБА_1 до суду із даною заявою 24 червня 2021 року.

За наведених обставин, суд не надає правової оцінки заяві його представника від 20 липня 2021 року про подання апеляційної скарги на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року у справі № 646/1505/19, оскільки означене не впливає на прийняття судового рішення у цій справі.

Інші доводи заяви та заперечення учасників справи означених висновків суду не спростовують.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Керуючись ч. 2 ст. 258, 259-261, 263, 432 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений і підписаний 09 серпня 2021 року.

Суддя - Ю.Ю. Власова