Провадження № 2-з/359/122/2021
Справа № 359/8620/20
УХВАЛА

Іменем України

13 серпня 2021 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Власенка Дмитра Олександровича про забезпечення позову,

встановив:

04 серпня 2021 року представник ОСОБА_2 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаною заявою. Просить суд: зобов`язати ОСОБА_3 в другий та четвертий понеділок серпня 2021 року о 18 годині 00 хвилин передавати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_1 з зовнішньої сторони хвіртки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а в третій та п`ятий понеділок серпня 2021 року о 18 годині 00 хвилин приймати малолітню дитину ОСОБА_4 від її матері ОСОБА_1 з зовнішньої сторони хвіртки цього ж домоволодіння. Починаючи з 03 вересня 2021 року, кожну першу та третю п`ятницю календарного місяця, передавати малолітню дитину ОСОБА_4 її матері ОСОБА_1 в такому ж порядку, зазначеному вище, а в неділю, яка настає після першої та третьої п`ятниці о 18 годині 00 хвилин приймати малолітню дитину ОСОБА_4 від її матері ОСОБА_1 . Надавати можливості матері ОСОБА_1 та брату ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необмеженого спілкування зі ОСОБА_4 , особисто за місцем знаходження дитини, за адресою: АДРЕСА_2 без участі сторонніх осіб в будь-який день тижня, в період, коли дитина знаходиться з батьком в період часу з 18 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин. Надавати можливості ОСОБА_1 , та брату ОСОБА_5 необмеженого спілкування зі ОСОБА_4 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, в т. ч. відеозв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між позивачкою, братом та ОСОБА_6 . Заборонити ОСОБА_3 змінювати місце перебування малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинок АДРЕСА_2 , без повідомлення матері ОСОБА_1 .

Зазначає, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, відібрання дитини. Дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було викрадено батьком, який не надає можливості матері позивачу та рідному братові спілкуватись з донькою, а отже вимоги щодо визначення місця та часу спілкування дочки з матір`ю до винесення рішення суду є співмірними з вимогами позову.

Дана заява про забезпечення позову передана згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду на розгляд судді Семенюти О.Ю. 12 серпня 2021 року.

Згідно положень ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду (головуючий суддя Журавський В.В.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування Бориспільської міської ради, орган опіки і піклування Фастівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування Бориспільської міської ради, орган опіки і піклування Фастівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 30 липня 2021 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 та рідним братом ОСОБА_5 за місцем їхнього проживання до набрання рішенням законної сили: до 01 вересня 2021 року тиждень через тиждень з 18.00 години кожного понеділка до 18.00 години кожного наступного понеділка; з 01 вересня 2021 року кожні два тижні через тиждень у вихідні дні з 18.00 години кожної п`ятниці до 18.00 години кожної неділі; надання можливості матері та брату необмеженого спілкування зі ОСОБА_4 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; надання можливості матері та брату проводити зі ОСОБА_4 кожне друге державне свято, починаючи з Дня незалежності України 24 серпня 2021 року; спільного зі ОСОБА_4 святкування її дня народження.

10 серпня 2021 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду було прийнято самовідвід судді Журавського Віталія Вікторовича від розгляду заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову. Передано матеріали заяви про забезпечення позову до канцелярії суду.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.08.2021 справу було розподілено судді Семенюті О.Ю.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 157 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Суд постановляє ухвалу про забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов`язковістю. Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання судового рішення.

У статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Встановлення обов`язку вчинити певні дії має на меті обмежити пасивну поведінку особи, щодо якої вживаються заходи забезпечення позову. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Встановлено, що між сторонами по справі виник спір з приводу визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також участі того з батьків, хто проживає окремо від дітей, в їх матеріальному забезпеченні.

В заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_2 зазначає, що дії відповідача, які полягають у викраденні дитини та наступному перешкоджанні її спілкуванню з матір`ю та братом є психологічним насильством щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 , та сприяє її відчуженню від матері та брата. Це в свою чергу може утруднити виконання рішення суду або навіть зробити його неможливим та обумовлює необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

В той же час, представником позивача ОСОБА_2 не обґрунтовано, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення, і чи є взагалі в ньому потреба, виходячи з самого поняття забезпечення позову, як тимчасової процесуальної дії примусового характеру, що застосовуються з метою гарантування виконання судового рішення в разі задоволення позову та яким чином зобов`язання відповідача передавати малолітню дитину для спілкування з позивачем у визначені нею дні та години забезпечить виконання, чи унеможливить утруднення виконання рішення суду. Схожий за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №466/3327/15-ц.

Також варто зазначити, що вимоги представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову в даній справі за своїм змістом є нічим іншим як зверненням до суду про визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки, яке відповідно до вимог ст. 159 СК України є самостійним способом захисту порушеного права й може бути оформлено лише шляхом пред`явлення відповідного позову, а не шляхом звернення з заявою про забезпечення ОСОБА_1 у такий спосіб її позову в іншій справі (про визначення місця проживання дитини, що перебуває на розгляді суду).

Заявником також не наведено достатніх підстав для вжиття заходу забезпечення позову щодо заборони ОСОБА_3 змінювати місце перебування малолітньої дитини, оскільки матеріали заяви не містять інформації, що ОСОБА_3 має намір такі дії вчинити.

Враховуючи вище викладене, суддя вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст. 149 153, 258- 261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Власенка Дмитра Олександровича про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://bpm.ko.court.gov.ua/sud1005.

Суддя О.Ю. Семенюта