ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/652/21 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Бершадська Г.В.

Суддів - Костів О. З., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

апелянта ОСОБА_1 та її представника

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу № 607/15951/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2021 року (ухвалене суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складено 24 березня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив провести поділ спільного майна подружжя, а саме: квартири АДРЕСА_1 та господарської будівлі, загальною площею 4,99 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за кожним із них право власності на Ѕ ідеальну частку даного майна, а також припинити право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що із 10 жовтня 1998 року до 05 грудня 2018 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час шлюбу за договором про організацію та проведення будівництва, ними придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м., вартістю 284 378 грн. та господарське приміщення, загальною площею 4,99 кв.м., вартістю 13 972 грн., які на даний час прийнято в експлуатацію. Посилаючись на те, що вони з відповідачкою не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна подружжя, просив позовні вимоги задовольнити та визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири та господарського приміщення і припинити право спільної сумісної власності на вказане майно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 березня 2021 року позов задоволено частково.

Вирішено провести поділ спільного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 кв.м., житловою 33,5 кв.м., а також господарського приміщення № L загальною площею 5,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності у спільному майні подружжя на:

- 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 кв.м., житловою 33,5 кв.м;

- 1/2 ідеальну частку господарського приміщення № L загальною площею 5,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності у спільному майні подружжя на:

- 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 кв.м., житловою 33,5 кв.м;

- 1/2 ідеальну частку господарського приміщення № L загальною площею 5,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначила, що спірне майно є новоствореним майном, право власності на яке відповідно до вимог статті 331 ЦК України виникає з часу його державної реєстрації. Посилаючись на те, що державна реєстрація права власності на вказане майно не проведена вважає, що воно не може бути предметом поділу спільного майна подружжя за відсутності вимоги про визнання об`єкта завершеного будівництва спільною сумісною власністю подружжя.

Вказала, що суд першої інстанції за наявності з її сторони заперечень про те, що квартира та нежитлове приміщення були придбані за кошти її матері, яка працює за кордоном та для матері, не з`ясовував за які кошти вони були придбані, оскільки сам по собі факт придбання майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя. Позивач не вкладав коштів у придбання майна, не проводив ремонт та не брав участі в його утриманні. Вона з позивачем не проживає з 2014 року, не вели спільного господарства та інвестором нежитлового приміщення згідно договору є лише вона, а тому позивач не має права на частку в нежитловому приміщенні.

Крім цього, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив визнати право власності на 1/2 частину господарської будівлі площею 4,99 кв.м., в той час суд вказав площу 5,22 кв.м.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, зіслалась на обставини викладені в ній та додатково пояснила, що технічний паспорт на квартиру та нежитлове приміщення вона не виготовляла та до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на квартиру не зверталась. Вона самостійно зробила ремонт в квартирі та проживає з сином, а у позивача є інша сім`я та він проживає за кордоном.

Від представника ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутності та відсутності ОСОБА_2 та в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши пояснення апелянта та його представника колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 1998 року до 05 грудня 2018 року.

15 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (Сторона 1) та ВАТ «Тернопільбуд» (Сторона2) укладено договір №21 про організацію та проведення будівництва, відповідно до умов якого Сторона 2 зобов`язується від власного імені, за дорученням Сторони 1 та за її рахунок вчинити дії із організації та проведення будівництва двокімнатної квартири №44, загальною проектною площею 66,25 кв.м., житловою площею 38,36 кв.м. на другому поверсі у 72 квартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 зобов`язується оплатити визначену договором вартість цільового об`єкту та прийняти зазначений об`єкт нерухомості в порядку і у строки, визначені цим договором. Планова вартість цільового об`єкту 284 378 грн.

Також, 02 липня 2012 року між ОСОБА_1 (Сторона 1) та ВАТ «Тернопільбуд» (Сторона 2) укладено договір №189 про організацію та проведення будівництва, відповідно до умов якого Сторона 2 зобов`язується від власного імені, за дорученням Сторони 1 та за її рахунок вчинити дії із організації та проведення будівництва господарського приміщення № 15 , загальною проектною площею 4,99 кв.м. у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 зобов`язується оплатити визначену договором вартість цільового об`єкту та прийняти зазначений об`єкт нерухомості в порядку і у строки, визначені цим договором. Планова вартість цільового об`єкту 13 972 грн.

Відповідно до списку інвесторів багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 , складеного ТзОВ «Тернопільбуд», інвесторами будівництва квартири №46 загальною площею 65,2 кв.м., житловою 33,5 кв.м. у вказаному будинку зазначено 2 особи, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , інвестором господарського приміщення №L площею 5,2 кв.м. зазначено ОСОБА_1

Згідно довідки №05/119, виданої 06.03.2019 року ТзОВ «Тернопільбуд», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (в рівних частках) повністю проведена оплата вартості двокімнатної квартири №46, загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м. у багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 .

19 червня 2013 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та представником ТзОВ «Тернопільбуд» підписано акт передачі - приймання виконаних робіт, у якому зазначено, що відповідно до договору №21 від 15 жовтня 2007 року, Виконавець виконав весь комплекс будівельно-монтажних робіт та супутніх послуг по будівництву двохкімнатної квартири №46 , загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м. Виконання вищевказаних робіт та послуг відповідно до договорів завершено 26 листопада 2012 року.

26 листопада 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації - багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення по вул. Коновальця, (позиція 9) в м. Тернополі , відповідно до якого зазначений об`єкт нерухомості вважати закінченим будівництвом та готовим до експлуатації.

Розпорядженням Тернопільської міської ради №227 від 24.12.2012 р. присвоєно прийнятому в експлуатацію багатоквартирному житловому будинку з приміщеннями громадського призначення за адресою вул. Є.Коновальця (позиція 9) загальною площею 8 518,9 кв.м., житловою площею 2 710,2 кв.м., що засвідчується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації №ТП 6, зареєстрованою інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області 26.11.2012 р., адресний номер - АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що що квартира та нежитлове приміщення є спільною сумісною власністю подружжя та позивач позбавлений можливості оформити (зареєтрувати) право власності на свою частку у майні подружжя. Також суд вважав доведеним площу об`єктів нерухомості.

Колегія не погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно частини 2 статті 331 цього Кодексу право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності до частини 1 пункту 1 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (ч.1 ст.3). На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна (ч.2 ст. 13). Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч.2 ст. 18).

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону підставами для державної реєстрації є: укладений у встановленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації (п.1); судове рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. (п.9).

Пунктами 78, 79 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене майно (квартиру, житлове, нежитлове приміщення тощо) розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалось із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, власником такого майна подаються: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо); технічний паспорт на окреме індивідуально визначене майно; документ, що посвідчує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта . Згідно пункту 59 Порядку для державної реєстрації права власності на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину.

Вирішуючи позов, суд не звернув уваги на те, що договір про організацію та проведення будівництва квартири із забудівником ВАТ "Тернопільбуд" було укладено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно якого загальна проектна площа квартири №44 становить 66.25 кв.м., житлова - 38,36 кв.м. (в подальшому мала місце зміна нумерації квартири на №46 ) та що згідно пункту 6.1 вказаного договору після введення будинку в експлуатацію забудівник зобов`язується підготувати всі необхідні документи для оформлення права власності на квартиру. Згідно акту передачі-приймання виконаних робіт від 19 червня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли будівництво квартири загальною площею 65,2 кв.м., житловою 33,5 кв.м. та відповідно до довідки ТОВ "Тернопільбуд" ними повністю проведена оплата вартості двокімнатної квартири в рівних частках (а.с.13, 14)

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач може оформити право власності на 1/2 частину квартири у державного реєстратора, тобто спір є передчасним.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який спір та будь-яке кримінальне провадження.

Враховуючи те, що позивач вправі звернутись до державного реєстратора з заявою про реєстрацію речового права на 1/2 частину квартири надавши наявні в нього документи для такої реєстрації, суд першої інстанції за відсутності спору дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо визнання права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення суд вважав доведеною площу нежитлового приміщення 5,2 кв.м. виходячи зі списку окремих інвесторів житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що до державного реєстру вносяться актуальні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта (площа) за наявності зазначеної площі нежитлового приміщення у договорі про організацію проведення будівництва 4,99 кв.м., колегія суддів вважає недоведеною належними та допустимими доказами площу нежитлового приміщення.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати та постановити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2021 року скасувати і відмовити ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2021 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Шевчук Г.М.

Костів О.З.