Справа № 202/3440/21
Провадження № 2/202/1943/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 серпня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ісаєвої Д.А.,

за участю секретаря судового засідання Булгакової Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Хандоги Василя Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про припинення та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Хандога В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , про припинення та визнання права власності, треті особи: ОСОБА_3 , Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.11.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпровської міської нотаріальної контори Криворотько В.М. та зареєстрований у реєстрі за №1-3970. Згідно п.1 зазначеного Договору позивач, яка була власницею належного їй на праві власності домоволодіння з земельною ділянкою площею 0,0593 гектарів., що знаходяться в АДРЕСА_1 , передала зазначене домоволодіння у власність відповідача ОСОБА_2 . На підставі договору довічного утримання від 06.11.2007 року Управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську 25.02.2009 року на ім`я відповідача був виданий Державний акт серія ЯЖ №797696 на право власності на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів, що розташована на території Індустріального району у АДРЕСА_1 . Вказаний Державний акт було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №56.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2020 року договір довічного утримання довічного утримання укладений 06.11.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської міської державної нотаріальної контори В.М.Криворотько та зареєстрований у реєстрі за №1-3970, було розірвано. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 20705523 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2021 року було припинено право власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, Державний акт від 25.02.2021 року серія ЯЖ номер 797693 на право власності на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів, що розташована на території АДРЕСА_1 , скасовано не було.

Позивач через свого представника звернулася до державного реєстратора для реєстрації свого права власності на домоволодіння з земельною ділянкою площею 0,0593 гектарів, що знаходиться на території АДРЕСА_1 . Проте державним реєстратором було відмовлено у реєстрації права власності.

Оскільки право власності відповідача на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів по о АДРЕСА_1 не припинене, державний реєстратор не має змоги зареєструвати право власності позивача на вказану земельне ділянку та домоволодіння.

Враховуючи наведене, позивач змушений звернутись до суду з даною позовною заявою, в якій просить припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів, що розташована на території Індустріального району у АДРЕСА_1 , скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів, серія ЯЖ №797693, виданий 25.02.2009 року Управлінням Держкомзему у м.Дніпропетровську на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №56, скасувати запис за №56 від 25.02.2009 року Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів, що розташована на території Індустріального району у АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів, що розташована на території Індустріального району у АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2021 року позовну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

16.07.2021 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що він визнає позовні вимоги в повному обсязі. Просить припинити право власності на оспорювану земельну ділянку та визнати таке право за ОСОБА_1 .

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, натомість представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без її участі. позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився. В поданому до суду відзиві, відповідач зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 та представник Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між ОСОБА_1 (ВІДЧУЖУВАЧ, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 08.08.1997 р.) та ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 18.01.1996 р.) було укладено договір довічного утримання.

Відповідно до п. 1.1 Договору довічного утримання Відчужувач передала у власність Набувача належне їй на праві власності домоволодіння, з земельною ділянкою площею 0,0593 гектарів в межах згідно планом, що знаходяться в АДРЕСА_1 . На вказаній земельній ділянці (згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 10.01.1997 року) розташовано: А-1- житловий будинок житловою площею 41,6 кв.м., загальною площею 73,0 кв.м., Г-сарай цегла, Д-сарай дощ., Е-убиральня цегла, Ж-душ цегла, З-гараж цегла, И-навіс, К-навіс, Л-навіс, Б-літня кухня,В- літня кухня, №1-13,1-споруди.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2020 року по цивільній справі №202/2868/20, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Шоста дніпропетровська міська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання. Розірвано договір довічного утримання, укладений 06 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської міської державної нотаріальної контори Криворотько В.М. та зареєстрований у реєстрі за № 1-3970. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2021 року по цивільній справі №202/7915/20, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про припинення та визнання права власності. Припинено право власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, Державний акт від 25.02.2021 року серія ЯЖ номер 797693 на право власності на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів, що розташована на території АДРЕСА_1 , скасовано не було.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально- правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

За змістом ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право особи на доступ до суду, зокрема, включає в себе право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо оцінки доказів, встановлення обставин, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії" ; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії").

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

У відповідності до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній до 16.01.2020, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

Зокрема, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Однак, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, в розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року в справі № 906/516/19 та від 20 серпня 2020 року в справі №916/2464/19.

За таких обставин, ефективним та передбаченим законом способом захисту порушених прав позивача є припинення права власності ОСОБА_2 на оспорювань домоволодіння, а також визнання права власності на вказане домоволодіння за ОСОБА_1 ..

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про припинення та визнання права власності, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 48, 49, 51, 76- 89, 102, 209, 210, 247, 258-259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Хандоги Василя Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про припинення та визнання права власності, задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів, що розташована на території Індустріального району у АДРЕСА_1 .

Скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів, що розташована на території Індустріального району у АДРЕСА_1 , серія ЯЖ №797693, виданий 25.02.2009 року Управлінням Держкомзему у м.Дніпропетровську на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №56.

Скасувати запис за №56 від 25.02.2009 року Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів, що розташована на території Індустріального району у АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0593 гектарів, що розташована на території Індустріального району у АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

представник позивача адвокат Хандога Василь Васильович, діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 11.06.2021 року серія АЕ №1075867, адреса: 49000, м.Дніпро, вул.Європейська, буд.5, оф.507;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, , юридична адреса: 49081, м.Дніпро, просп.Слобожанський, буд.8.

Суддя Д.А.Ісаєва