Дата документу 24.06.2021 Справа № 554/4309/20
Провадження № 2/534/741/2021
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2021 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого судді Гальонкіної Ю.С.,
за участю секретаря судового засідання Кононенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-
На обгрунтуваня своїх вимог посилався на ті обставини, що вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.
Вирок набрав законної сили, проте цивільний позов не заявлявся, тому позивач звернувся до суду з цим позовом в порядку цивільного судочинства.

21 травня 2021 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засіданні позивач не з`явився, його адвокат Костенко В.О. подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.

Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Як установлено в судовому засіданні, 07 листопада 2018 року вироком Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

Не погодившись з рішенням, обвинувачений (відповідач) ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Вирок набрав законної сили та не був оскаржений в касаційному порядку.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_1 не заявлявся, тому він звернувся із зазначеним позовом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до обставин, встановлених вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2018 року, встановлено, що 26 вересня 2017 року, близько 15 год. 15 хв., по вул. Кагамлика в м. Полтаві від вул. Автобазівська в напрямку вул. Харківське шосе рухався автомобіль Mercedes-Benz Е320 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_2 , який неподалік від будинку АДРЕСА_1 при виконанні маневру повороту ліворуч, порушуючи вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правил), перед початком та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав перевагу у русі, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення із мотоциклом Suzuki під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався по цій же вулиці в зустрічному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: вторинно-відкритого скалкового перелому середньої третини лівого плеча зі зміщенням, з розвитком посттравматичної компресійно-ішемічної нейропатії серединного променевого нерва на рівні нижньої третини лівого плеча з вираженим зниженням скорочувальної функції м`язів лівого передпліччя; саден шкіри поперекової ділянки зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1541 від 29 грудня 2017 року кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, згідно висновків судової транспортно-трасологічної експертизи № 1541 від 21 березня 2018 року та судової авто-технічної експертизи № 189 від 25 квітня 2018 року є порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.1 Правил, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення вказаних вимог Правил обвинуваченим з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Водій ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Такі дії судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як заподіяння середньої тяжкості тілесне ушкодження, у результаті порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом.

Перебування позивача на лікуванні, в результаті отриманих травм після вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, підтверджується копією виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6562.

Понесені витрати на лікування в розмірі 15846,52 грн. та вартість відновлюваних робіт пошкодженого транспортного засобу (мотоцикла) в розмірі 48390 грн. позивач підтвердив доданими до матеріалів справи копіями квитанцій, товарних чеків, висновком незалежної оцінки вартості матеріального збитку ПП «Центру незалежної оцінки та експертизи».

Відповідно до ч. 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, ті обставини, що позивачу були завдані тілесні ушкодження з боку відповідача, доказуванню не підлягають.

За таких обставин, судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, заподіяної в результаті вчинення злочину, які регулюються положеннями ст. ст.. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ст. 1177 Цивільного кодексу України)

Статтями 1166, 1167 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до абз. 1 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі.

Згідно із частинами 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує на ті обставини, що внаслідок тілесних ушкоджень у вигляді: вторинно-відкритого скалкового перелому середньої третини лівого плеча зі зміщенням, з розвитком посттравматичної компресійно-ішемічної нейропатії серединного променевого нерва на рівні нижньої третини лівого плеча з вираженим зниженням скорочувальної функції м`язів лівого передпліччя; саден шкіри поперекової ділянки зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1541 від 29 грудня 2017 року кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача він не міг тривалий час відчувати себе повноцінною людиною, не міг пересуватися, відчував біль, що завдало йому душевних, моральних страждань та фізичного болю, а тому ураховуючи ступінь вини ОСОБА_2 , характер вчиненого діяння та завданої шкоди у вигляді тілесних ушкоджень (середньої тяжкості), що встановлено вироком суду, завдану моральну шкоду зазначеними діями відповідача, позивач оцінює у 200000 грн.

При цьому заявляючи вимогу про відшкодування завданої кримінальним правопорушення моральної шкоди та визначивши її розмір у 200000 грн., позивач не навів достатніх аргументів та доказів на обґрунтування саме такого розміру шкоди, а тому ураховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_1 , погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, а також вимоги розумності та справедливості, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, позов потрібно задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 64236,52 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 25000 грн. на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Враховуючи, що позивач при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору, то із відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі, визначеному ЗУ Про судовий збір.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 82, 141, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 2 суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 64236,52 грн. на відшкодування майнової шкоди, та 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави 1051 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,

Суддя Ю.С. Гальонкіна