ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1817/21
провадження № 2/753/4422/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

при секретарі судового засідання - Проценко Я.Б.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвисотбуд" про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвисотбуд» (далі - ТОВ «Спецвисотбуд», відповідач) про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з жовтня 2012 його було прийнято на посаду начальника кошторисно-договірного відділу ТОВ «Спецвисотбуд», однак, починаючи з квітня 2020 відповідач почав затримувати виплату заробітної плати, а згодом взагалі перестав її виплачувати. 10.06.2020 позивач звернувся до ТОВ «Спецвисотбуд» з заявою про звільнення за власним бажанням, проте на час звернення до суду звільнення не відбулось, тому позивач просив суд визнати припиненими трудові відносини між ним та відповідачем на підставі ст.38 КЗпП України, у зв`язку із звільненням за власним бажанням та стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 06.07.2021 позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати залишено без розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав.

У судове засідання відповідач не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Судом було встановлено, що з жовтня 2012 начальника кошторисно-договірного відділу ТОВ «Спецвисотбуд».

Відповідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Спепцвисотбуд» не перебуває в процесі припинення.

Позивачем 09.11.2020 року було надіслано на ім`я директора ТОВ «Спепцвисотбуд», ОСОБА_2 заяву про звільнення за власним бажанням з 23.11.2020 згідно ст. 38 КЗпП України.

Позивачем повторно 26.12.2020 року було надіслано ТОВ «Спецвисотбуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заяву про звільнення за власним бажанням з 28.12.2020 згідно ст. 38 КЗпП України, проте, листи повернулися без вручення, з зазначенням працівником поштового відділення відмітки «за закінченням встановленого строку зберігання».

Станом на час ухвалення рішення суду питання про звільнення позивача з посади начальника кошторисно-договірного відділу ТОВ «Спецвисотбуд» не вирішене. При цьому також встановлено, що позивач не відкликав свою заяву про звільнення за власним бажанням від 09.11.2020.

Пунктом другим статті 22 КЗпП України визначено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Частиною першою статті 38 КЗпП України передбачене право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Таким чином, відповідачем порушене право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання припиненими трудових відносин є обґрунтованим, оскільки нерозгляд заяви про звільнення є порушенням права позивача щодо вільного вибору праці та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Відповідно до п. п. 2.4, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої спільним наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соцзахисту населення від 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; відповідно до п. 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Враховуючи, що трудова книжка не була видана працівнику в день його звільнення суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання видати трудову книжку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 38 КЗпП України, ст. ст. 77-83, 89, 95, 141, 259, 263-265, 268, 353-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвисотбуд" про визнання трудових відносин припиненими - задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини між товариством з обмеженою відповідальністю «Спецвисотбуд» та ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КЗпП України з 23.11.2020.

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Спецвисотбуд» видати ОСОБА_1 його трудову книжку.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвисотбуд» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908 гривень.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецвисотбуд» (м. Київ, вул. Бориспільська, 9, корпус 61, )

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя М.О.Заставенко