Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря Грішко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Шатілової Л.Г., повний текст рішення складено 05 травня 2021 року

по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ,

про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та зміну черговості спадкування,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, уточнивши в подальшому редакцію позовних вимог (т. 1 а.с. 94-99), до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла двоюрідна бабка позивачки - ОСОБА_4 , після смерті якої із заявою про прийняття спадщини звернувся її чоловік - ОСОБА_5 . Проте, спадщину оформити не встиг, бо помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю належним чином оформлених документів щодо її проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивачка та її чоловік з 2011 року проживали однією сім`єю із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1 , вона до них відносилась як до рідних бабусі та дідуся. З 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали для проживання належну їм квартиру АДРЕСА_2 . Вона із чоловіком кожного дня приходили до бабусі з дідусем, піклувались про бабусю та дідуся, коли вони хворіли, несли усі витрати з придбання ліків, доглядали їх, коли вони захворіли та перебували у лікарні, вели з ними спільне господарство, мали спільний бюджет, сплачували комунальні послуги як за будинок № 22 , так і за квартиру № 9 , займались їх благоустроєм.

Коли бабуся і дідусь померли, то всі витрати з поховання понесла вона. За своє життя спадкодавець ОСОБА_5 бажав оформити на ім`я позивачки заповіт, але нотаріус переконав його, що краще буде вступити у спадщину та оформити договір дарування, однак дідусь до того часу не дожив.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від шлюбу мали сина ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкоємцем ОСОБА_6 є його син - ОСОБА_3 , 2004 року народження (відповідач у справі, в інтересах якого діє мати - ОСОБА_2 ). З моменту розірвання шлюбу у 2012 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 онук ОСОБА_3 не підтримував відносин із бабусею і дідусем.

Оскільки позивачка та її чоловік проживали однією сім`єю із бабусею і дідусем ОСОБА_4 , здійснювали опіку над спадкодавцями, надавали їм нематеріальні послуги, матеріальне забезпечення та іншу допомогу, просила встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та змінити черговість спадкування та надати їй право на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 .

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Данелян Т.В. (т. 1 а.с. 115-120) вказує на реєстрацію місця проживання позивачки ОСОБА_1 в іншому помешканні, аніж спадковий будинок № 22 чи квартира № 9 . Позивачка зі своєю сім`єю почали проживати в спадковій квартирі АДРЕСА_2 як квартиранти та їх проживання в цій квартирі з листопада 2013 року не пітверджено. В цій квартирі до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав син ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - ОСОБА_6 зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 і її 3-хрічним сином, яких власник ОСОБА_4 змогла виселити за судовим рішенням лише влітку 2014 року. Незважаючи на розірвання шлюбу між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , онук ОСОБА_3 і невістка ОСОБА_15 підтримували відносини із бабусею і дідусем ОСОБА_4 , їздили у гості один до одного. Посилання ОСОБА_1 у позові про бажання ОСОБА_5 подарувати позивачці спадкове нерухоме майно не підтверджено жодними доказами. Позивачка ніколи не проживала разом із спадкодавцями, які не потребували опіки, а навпаки - піклувались про свого онука ОСОБА_3 , що є спадкоємцем першої черги. Позивачка незаконно заволоділа всіма правовстановлюючими документами на будинок АДРЕСА_5 , оскільки після смерті ОСОБА_4 приходила в будинок, як і раніше, в гості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та зміну черговості спадкування, відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2018 року, у вигляді заборони державним та приватним нотаріусам, видавати після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 123, зареєстровану за ОСОБА_5 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів на підтвердження сплати комунальних послуг за будинок, позивачкою не надано, а сплата комунальних послуг за квартиру з боку позивачки є її обов`язком, як споживача таких послуг, і роблячи ремонт у квартирі, позивачка з родиною облаштовували своє місце проживання. Посилання позивачки на той факт, що вона організовувала поховання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з наданням відповідних документів на підтвердження понесення таких витрат, не доводить факту її спільного проживання разом зі спадкодавцями однією родиною, оскільки останні дозволяли їй проживати з родиною тривалий час у належній їм на праві власності квартирі, крім того, позивачкою не доведено, що на поховання були витрачені саме її кошти.

Також суд не взяв до уваги посилання позивачки на заяву ОСОБА_5 про прийняття спадщини після смерті його дружини - ОСОБА_4 , в якій останній зазначає про відсутність інших спадкоємців за законом, оскільки ця заява підтверджує факт прийняття ОСОБА_5 спадщини, але ніяким чином не підтверджує його намір в подальшому залишити спадщину на користь позивачки, як вона стверджує.

Суд врахував, що факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 не підтверджений доказами, оскільки допитані в суді свідки пояснювали, що вони лише інколи приїжджали до квартири з метою отримання пенсії. Позивачкою не доведено наявність у неї із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільного бюджету, факту спільного користування майном, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт в період, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення похідних від основної вимоги (про факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини), що виявилася необгрнутованою, позовних вимог про визнання права на спадкування за законом як спадкоємця четвертої черги та зміни черговості спадкування шляхом надання позивачці права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга (т. 2 а.с. 202-207) вмотивована доводами аналогічними тим, що викладені в позовній заяві. Зокрема, позивачка наголошує, що суду були надані докази, що підтверджують проживання позивача в будинку по АДРЕСА_1 : акт опитування свідків; квитанція про придбання гардин на АДРЕСА_1 ; договір про будівельні роботи по АДРЕСА_1 ; довідка зі стоматології, що ОСОБА_1 з 2011 року в картці зафіксована за цією адресою; договір на покупку м`якої меблі, накладна, договір підряду по АДРЕСА_1 .

Свідки підтвердили, що позивач та подружжя ОСОБА_4 проживали разом як одна сім`я, разом купували продукти, мали спільний бюджет, ремонтували будинок.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, окрім факту спільного проживання є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, що засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивачка є родичем ОСОБА_4 , її рідний дід - рідний брат ОСОБА_4 . Будинок, який отримала у спадок ОСОБА_4 , належав їх батькам. І рідний дід позивачки мав такі ж права на спадок як і ОСОБА_4 .

Документи, що додані до справи підтверджують родинний зв`язок між позивачем та ОСОБА_4 , а квитанції про сплату комунальних послуг підтверджують, що саме з 2011 року позивач почала сплачувати комунальні послуги, оскільки пенсія у ОСОБА_4 була 1500грн., ОСОБА_5 - 2000грн, мали хронічні хворобу та потребували постійного вживання ліків. Як стверджують сусіди зі сторони відповідача, вони жили в достатку, ще й мали можливість інколи займати кошти сусідам, допомагали хворому сину. Окрім позивача їм допомогти було нікому.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Справа розглядається за участі ОСОБА_1 і її представника - адвоката Орловської Н.І., які підтримали доводи апеляційної скарги, відповідачки ОСОБА_2 , що представляє інтереси неповнолітнього сина ОСОБА_3 , та їх представника - адвоката Данеляна А.А., які заперечували проти доводів скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом, подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_5 мали сина - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 23, 124).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 1 а.с. 9).

Власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , після смерті якої пережив її чоловік - ОСОБА_5 , та який звернувся із заявою про прийняття спадщини 24.05.2017 (т. 1 а.с. 33, 34, т. 2 а.с. 187).

Співвласниками квартири АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності були подружжя - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 47).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 10).

Після смерті подружжя ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ? частки вказаної спадкової квартири № 9 прийнято у спадщину онуком ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2017 (т. 1 а.с. 125), а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку спадкового будинку АДРЕСА_1 - нотаріусом відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житловий будинок (т. 1 а.с. 130).

ОСОБА_1 , що 06.07.2017 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через ненадання доказів проживання разом зі спадкодавцями однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (т. 1 а.с. 54).

Згідно актів опитування сусідів № 65/386 та № 66/387 від 01.09.2017, складених головою УСН «Селище Західне», позивачка ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 у період з січня 2011 року по липень 2017 року разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, доглядали за ними, несли витрати з їх поховання. Акти підписані сусідами ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 (т. 1 а.с. 24, 25).

Позивачкою надано копії договорів-замовлення на організацію та проведення поховання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , копії квитанцій на сплату витрат на поховання (т. 1 а.с. 55-60).

За актом про фактичне місце проживання № 23/08 від 22.02.2018, виданим КСН «Сонячний», ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_21 , та діти ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_7 . Факт проживання підписом підтвердили сусіди ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (т. 1 а.с. 136).

Згідно накладної ФОП « ОСОБА_26 » № 4781 від 16.02.2011 та договору про надання послуг № 4781 від 16.02.2011 ОСОБА_1 придбала диван, матрац, дитяче ліжко, загальною вартістю 5570грн (т. 1 а.с. 204-205).

За договором про надання послуг № 3812 від 04.04.2011, укладеним між ПП «Компанія Центра» та ОСОБА_1 , предметом є виконання ремонтно-будівельних робіт згідно додатку 1 до договору. Відповідно до кошторису ремонтно-будівельних робіт від 05.04.2011 та акту приймання виконаних робіт від 11.04.2011, за договором надання послуг були виконані роботи з підготовки та штукатурки фасаду, часткової заміни крівлі, вартість послуг складає 2475грн (т. 1 а.с. 206-210).

Відповідно до товарного чеку № 004 від 18.12.2011, наданого позивачкою, сплачено 400грн за ремонт ПВХ вікон за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 211).

Згідно товарного чеку № 328 від 03.03.2013, наданого позивачкою, придбана завісна тканина вартістю 1800грн з доставкою на адресу: АДРЕСА_1 , вартість 50грн (т. 1 а.с. 212).

За договором, укладеним між ФОП « ОСОБА_27 » та ОСОБА_1 , предметом договору є металопластикові вікна, загальна вартість договору становить 9780грн, завдаток складає 6850грн. Відповідно до товарного чеку ФОП « ОСОБА_27 » № 002 від 11.05.2013 та товарного чеку № 001 від 25.05.2013, наданого позивачкою, сплачено 6850грн в якості завдатку за ремонт вікон, та грошові кошти в сумі 2930грн в якості залишку за договором від 11.05.2013 (т. 1 а.с. 213-216).

Згідно договору про надання послуг № 6312, укладеного 10.10.2013 між ПП « ОСОБА_28 », наданого позивачкою, придбано кухонний набір, комп`ютерний стіл, дитячий стіл вартістю 9400грн, що вбачається з накладної № 6312 від 10.10.2013 (том 1 а.с. 217, 218).

25.11.2013 між ПП «Компанія Центр» та ОСОБА_1 було укладено договір підряду № 5218. Згідно кошторису на виконання ремонтних робіт від 26.11.2013 та акту приймання виконаних робіт від 25.11.2013 № 5218 було надано роботи з підготовки та поклеювання шпалер, укладка кахлю, монтаж трубопроводу (т. 1 а.с. 219-223).

За інформацією КНП Маріупольської міської ради Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 міста Маріуполя в електронному реєстрі 18.10.2013 зареєстрована форма пацієнта № 025-09/0 на дитину позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_22 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Вперше дитина відвідала лікаря у липні 2014 року (т. 2 а.с. 71).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Необхідною умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, якою вмотивовано позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зміни черговості одержання права на спадкування: фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17 зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1259 ЦК України і вказано, що «для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов: а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування».

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В силу ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд вважав доведеними наступні обставини і, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України, колегія суддів з цим погоджується.

Так, заявлена у змісті позову ОСОБА_1 обставина її проживання з 01.01.2011 із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю по АДРЕСА_1 - не знайшла свого підтвердження.

Складені головою КСН «Селище Західне» акти опитування від 01.09.2017 із друкованим текстом обставин спільного проживання спадкодавця ОСОБА_5 із сім`єю ОСОБА_1 впродовж 2-11-2017 роки є сумнівними доказами, бо сусіди-підписанти не підтвердили вказаних обставин в судовому засіданні, що мало б укладатись в межі безпосереднього дослідження доказів судом. Крім того, відзначений у цих актах період з 2013 по липень 2017 року накладається на заявлений самою ж позивачкою період її проживання в належній бабусі і дідусю Зозуленкам квартирі АДРЕСА_2 .

Підтверджені свідком ОСОБА_29 за заявлений у позові період близько 7 візитів ОСОБА_1 з продуктами і ліками до спадкодавця ОСОБА_5 і бабусі ОСОБА_4 , пояснення свідка ОСОБА_30 , яка бачила ОСОБА_1 з циклічністю близько раз на місяць, коли купували разом продукти харчування, а також свідчення ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 про проведення спільного дозвілля на подвір`ї, не є переконливими доказами спільного проживання позивачки із спадкодавцем в спадковому будинку № 22 і існування в них спільного бюджету.

При цьому, суд поставився критично до пояснень у якості свідка чоловіка позивачки - ОСОБА_21 , що продублював доводи позову ОСОБА_1 , оскільки він безпосередньо заінтересований у наслідках вирішення даного спору, ініційованого своєю дружиною.

А свідки ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 (проживав разом із бабусею і дідусем АДРЕСА_1 з 2010 рок по 2014 рік, де і обслуговувався у лікарні за цим місцем проживання - т. 2 а.с. 171-175) спростували заявлений довід позивачки про її проживання в будинку АДРЕСА_1 будь-коли взагалі.

За спірний період 2011-2017 роки позивачкою не представлено ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду жодного доказу зі сплати комунальних послуг по спадковому будинку № 22 .

Діти позивачки ОСОБА_22 , 2010р.н., і ОСОБА_23 , 2014р.н., ніколи не перебували на обліку у лікарні за адресою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 237).

Судовим розглядом встановлено проживання ОСОБА_1 із своєю родиною (чоловіком ОСОБА_21 , дітьми - ОСОБА_22 і ОСОБА_23 - т. 1 а.с. 136) в кв. АДРЕСА_2 з дозволу бабусі ОСОБА_4 і дідуся ОСОБА_5 з 2013 року, що притаманно для правовідносин з найму житла на умовах оплати комунальних послуг і утримання помешкання в належному технічному стані (вчинення ремонтів по квартирі).

В квартирі № 9 бабуся і дідусь Зозуленки не проживали, а інколи приїжджали з метою отримання пенсії, чим спростовується заявлена у позові обставина проживання позивачки із спадкоємцем однією сім`єю і в цій квартирі.

З липня 2014 року діти позивачки - ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , обліковуються у Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Маріуполя за адресою проживання: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 159, 225, 236, т. 2 а.с. 71-72), за якою і здійснювався патронаж за молодшою дитиною і медична допомога.

З`ясовано, що в цій квартирі № 9 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав син ОСОБА_4 і спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_6 однією сім`єю із ОСОБА_42 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_13 , які згідно особового рахунку зареєстровані в цьому помешканні з листопада 2012 року по березень 2016 року, коли за судовим рішенням від 22.01.2016 визнані такими, що, не проживаючи в квартирі з липня 2013 року, втратили право користування жилим приміщенням і були зняті з реєстрації (т. 1 а.с. 235, т. 2 а.с. 8).

Таким чином, об`єктивно встановлено проживання позивачки своєю сім`єю із чоловіком і дітьми в квартирі АДРЕСА_2 не раніше липня 2013 року, коли помер син спадкодавця - ОСОБА_6 .

Натомість, посилаючись на спільне проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю не менше 5 років до відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), позивачкою, яка звернулася до суду із даним позовом 12.02.2018, не витримано п`ятирічного терміну, унормованого ст. 1264 ЦК України, що бере початок відліку принаймні з липня 2013 року.

Крім того, з паспортних даних позивачки вбачається її постійна незмінна реєстрація місця проживання впродовж всього спірного періоду 2011-2017р.р. в іншому помешканні - АДРЕСА_8 (т. 1 а.с. 7), зокрема з 16.07.2010 і на теперішній час.

Відомості зі стоматологічного обслуговування ОСОБА_1 з березня 2011 року в стоматологічному кабінеті "АВАС-Дент" ТОВ " Мерідіан", що згідно знаходиться за адресою: 87550, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Ленінградський, будинок 41, приміщення 81, тобто в Лівобережному районі міста Маріуполя (т. 1 а.с. 203), не є безумовним підтвердженням фактичного проживання позивачки за тією адресою, що нею була названа, зокрема АДРЕСА_1 .

Представлені позивачкою копії договорів підряду від 04.04.2011, 25.11.2013 на проведення ремонтно-будівельних робіт в будинку АДРЕСА_1 і в квартирі АДРЕСА_2 , в надання послуг, актів виконаних робіт, товарних чеків (т. 1 а.с. 148-157, 219-223), то такі не відповідають критеріям належності та достатньості, як обєктивно врахував суд. Ці докумети не містять відомостей щодо локації (місця) надання замовлених послуг або виконання обумовлених робіт, ані підтверджені первісними платіжними документами.

Договір з продажу металевопластикових вікон від 11.05.2013 із товарним чеком № 002 від 11.05.2013 (т. 1 а.с. 164-165, 213, 216) не є підтвердженням фактичного встановлення замовлених вікон в будинку спадкодавця АДРЕСА_1 .

Квитанції, видаткові накладні, товарні чеки з придбання будівельних матеріалів (т. 1 а.с. 61-62, 65, 100-104, 145) не ідентифікують ані особу-платника, ані помешкання, в якому вони використані. Рівно, як і не є встановленою локація перебування придбаних позивачкою за накладними від 16.02.2011, 10.10.2013 і договорами (т. 1 а.с. 161, 163, 204, 217-218) меблів - дивану, матрасу, дитячого манежу, кухонних меблів, столу комп`ютерного, дитячої стінки.

Чеки з придбання медичних препаратів (т. 1 а.с. 63) не обумовлені будь-якими призначеннями лікаря відповідного фаху та не підтверджують жодного зв`язку із особою спадкодавця ОСОБА_43 .

Самі по собі зазначені позивачкою обставини про здійснення нею ремонту у квартирі АДРЕСА_2 укладаються в межі її обов`язку, унормованого главою 6 ЖК України, щодо підтримання належного технічного стану жилого приміщення, наданого для проживання її родині за згодою власника - бабусі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . А придбання в квартиру нових меблів безпосередньо пов`язано із власним проживанням позивачки із сім`єю в цьому помешканні, направлено на поліпшення побутових умов в місці проживання, що не має спільного із фактом існування усталених сімейних відносин із спадкодавцем ОСОБА_5 , ведення з ним і бабусею ОСОБА_4 спільного господарства і спільного бюджету на протязі понад 5 років до моменту відкриття спадщини (мінімально липень 2012 року-липень 2017 року).

На підтвердження ж заявленої ОСОБА_1 обставини здійснення нею з 2011 року комунальних платежів як в будинку АДРЕСА_1 , так і по квартирі АДРЕСА_2 - позивачкою не представлено жодного первісного платіжного документу.

Із урахуванням непідтвердженого судовим розглядом факту спільного проживання позивачки однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 , представлені нею на її ім`я, як платника, товарні чеки № 004 від 18.12.2011 (ремонт ПВХ-вікон - т. 1 а.с. 147, 211) і № 328 від 03.03.2013 (придбання тканини гардини - т. 1 а.с. 146, 212) є поодинокими доказами, які хоча і мають ознаки надання взаємної допомоги, але системно не доводять існування спільного бюджету позивачки із спадкодавцем.

Відомості про організацію поховання спадкодавця 07.07.2017, тобто днем пізніше після фізичної смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , коли ОСОБА_1 в першу чергу звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 54, 66), не доводять ані факту поховання спадкодавця за власний рахунок позивачки (тим більше, що частина квитанцій виписана на імя іншої родички - ОСОБА_44 ), ані підтверджують проживання спадкодавця за його життя разом із позивачкою однією сім`єю понад 5 років до відкриття спадщини.

За своє життя ані двоюрідна бабуся ОСОБА_4 , ані ї чоловік - спадкодавець ОСОБА_5 не наділяли позивачку юридичним правом на проживання ані в спадковому будинку № 22 , ані в спадковій квартирі № 9 . Будь-якого розпорядження з приводу належного на праві власності нерухомого майна на користь позивачки спадкодавці також не робили. А зазначене позивачкою у змісті позову бажання ОСОБА_5 оформити договір дарування майна на неї ніякими доказами не підтверджено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_1 , відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог не доведення належними допустимими і достовірними доказами, достатніми в їх сукупності, факту існування впродовж заявленого у позові спірного періоду з 2011 реальності сімейних відносин у сім`ї ОСОБА_1 із сім`єю двоюрідної бабусі ОСОБА_4 із її чоловіком - ОСОБА_5 , а саме спільного проживання з веденням спільного господарства, спільним харчуванням, спільного бюджету зі спільними витратами і придбанням майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт) не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлені і підтверджені відповідними доказами обставини є підставою, як вірно визначився суд першої інстанції, для відмови у визнанні факту проживання позивачки із ОСОБА_5 однією сім`єю не менше п`яти років та визнанні позивачки права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 як спадкоємця четвертої черги.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування і надання права на спадкування за законом по першій черзі (ч. 2 ст. 1259 ЦК України), що є похідними вимогами від основної вимоги про визнання факту проживання однією сім`єю (ст. 1264 ЦК України), не підлягають задоволенню внаслідок недоведення будь-якими належними і допустимими доказами безпорадного стану спадкодавця ОСОБА_5 або його тяжкої хвороби з потребою постійного вживання ліків і стороннього догляду, чим позивачка вмотивувала позовну заяву і апеляційну скаргу. Такі доводи спростовуються поясненнями свідків і наявними у справі медичними документами щодо фізичної спроможності спадкодавця за його життя, неперебування його на диспансерному обліку та його раптової смерті (т. 1 а.с. 169-175, 240-246).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Нових обставин, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли вплинути на правильність висновків суду не виявлено. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до неправильного вирішення справи, або тих, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального права, - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року.

Судді: С.А.Попова

С.А.Зайцева

О.М.Пономарьова