Справа № 624/403/21
№ провадження 2-о/624/13/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Крапівки Т.В., присяжних Пугач Т.О., Кучмістрової С.М., за участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши в порядку окремого провадження, у відкритому судовому засіданні в смт. Кегичівка, Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кегичівська селищна рада Харківської області про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Заява обґрунтована тим, що заявник є донькою ОСОБА_2 , який до 2004 року мешкав в с. Парасковія, Кегичівського району, Харківської області окремо від неї та матері. Після одруження, заявник мешкає в смт. Слобожанське, Кегичівського району зі своєю сім`єю. В листопаді 2004 року батько повідомив, що їде в м. Запоріжжя до тітки її матері з бажанням знайти роботу. При спілкуванні з батьком заявник повідомила, що тітка померла, на що батько відповів, що все одно поїде до її співмешканця. Приблизно 20 чи 25 листопада 2004 року батько виїхав до м. Запоріжжя та пообіцяв написати листа щодо його місця проживання і працевлаштування. До 2009 року жодних звісток від батька не було. В 2009 році дядько заявника їхав на відпочинок в Запорізьку область і заявник попросила, щоб він заїхав в м. Запоріжжя за адресою колишнього мешкання її родичів та поспілкувався з батьком. По приїзді додому дядько повідомив, що був за адресою проживання тітки по АДРЕСА_1 і спілкувався з сусідами. Вони повідомили, що після смерті тітки, її співмешканець ОСОБА_3 помер в 2004 чи в 2005 році, з ним мешкав і батько заявника поки той був живий, але в той час житло перетворилось на притон для безхатьків і було майже не придатне для проживання. Після смерті ОСОБА_4 батька ніхто не бачив і більше він там не з`являвся. На даний час в цьому домі приблизно з 2005 року мешкають сторонні люди, які про батька ніколи не чули і не бачили його. Заявник зверталась до Кегичівського райвідділу міліції для оголошення в розшук батька. Після неодноразових звернень в міліцію в 2014 році заявнику було повідомлено, що матеріали для розшуку батька були направлені в м. Запоріжжя. Заявник зверталась до міліції м. Запоріжжя проте відомостей про батька не отримала, у 2020 році отримала формальну відповідь про розшук батька з Олександрівського ВП Запорізької області. Батько є власником земельної ділянки розміром 4,9 га, яка знаходиться в обробітку ПП ОСОБА_5 , договір оренди давно сплив. На прохання повернути земельну ділянку орендар повідомив, що поверне її лише на вимогу законного власника. У зв`язку з зазначеним виникла необхідність врегулювання договірних відносин щодо оренди землі, яка належить батьку заявника, захисту його прав та інтересів, усунення невизначеності у цивільних та інших правовідносинах, а також встановлення опіки над майном. Зазначена підстава слугує необхідністю звернення до суду про визнання батька безвісно відсутнім.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 01 червня 2021 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду по суті в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити пояснила, що її батько ОСОБА_2 в кінці листопада 2004 року виїхав до м. Запоріжжя і з цього часу від нього немає жодних звісток. Зверталась до поліції, проте місце знаходження батька так і не встановлено.

Представник заявника ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву підтримав, пояснив, що оголошення фізичної особи безвісті відсутнім необхідне для врегулювання питання щодо нерухомого майна ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи ОСОБА_7 проти заяви не заперечила, повідомила, що відомостей про місце знаходження ОСОБА_2 , селищна рада не має.

Свідок ОСОБА_8 , у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 в кінці листопада 2004 року виїхав до м. Запоріжжя, де мешкала її померла тітка, на той час там проживав співмешканець тітки ОСОБА_9 часу від`їзду ОСОБА_2 жодних звісток про нього не було.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що в 2009 році їхав на відпочинок в Запорізьку область і заявник ОСОБА_1 попросила його заїхати в м. Запоріжжя за адресою мешкання їх родичів та поспілкувався з її батьком. Він виконав прохання заявника та заїхав за вказаною нею адресою в м. Запоріжжя, проте ОСОБА_2 там не знайшов, сусіди сказали, що ОСОБА_2 жив разом з ОСОБА_11 . Вже на той час житло перетворилось на притон для безхатьків і було майже не придатне для проживання. Після смерті ОСОБА_4 , який помер чи то в 2004, чи в 2005 році, ОСОБА_2 ніхто не бачив. В квартирі ще з 2005 року мешкають сторонні люди, які про ОСОБА_2 ніколи не чули і не бачили його.

Свідок ОСОБА_12 , у судовому засіданні пояснила, що вона є мешканкою с. Парасковія та сусідкою ОСОБА_2 , який в 2004 році виїхав з села та більше не з`являвся.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ст.305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

З копії свідоцтва серії НОМЕР_1 про народження заявника ОСОБА_13 , вбачається, що вона є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Як стверджує заявник її батько ОСОБА_2 , приблизно 20-25 листопада 2004 року виїхав до м. Запоріжжя на пошук роботи та проживання, та зник безвісті, до цього часу місце його перебування невідоме.

За фактом зникнення безвісті ОСОБА_2 заявник зверталась до органів поліції.

Згідно листа Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області від 03.03.2020 заявнику повідомлено, що місцезнаходження ОСОБА_2 не виявилось можливим встановити.

Відповідно до довідки та акту Парасковіїської сільської ради від 24.11.2020, під час проведення обстеження умов проживання ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , встановлено, що особа фактично за адресою реєстрації з 2004 року не проживає, що підтвердили сусіди ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Згідно довідки Красноградського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Харківській області ОСОБА_2 станом на 02.07.2021 на обліку в управлінні не перебуває та пенсію не отримує.

Згідно довідки центру надання адміністративних послуг Кегичівської селищної ради Харківської області від 09.08.2021 ОСОБА_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 з 18.12.1981 та з реєстрації не знімався, повідомлень про зняття з реєстрації не надходило.

Дослідивши письмові докази, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

За вимогами ст.ст. 305-309 ЦПК України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

Безвісна відсутність - це категорія цивільного законодавства, яка може застосовуватись у випадку, коли через тривалу відсутність фізичної особи відносини, які виникли за її участю, набули невизначеності. Можливість визнання особи безвісно відсутньою необхідна для забезпечення стійкості та визначеності цивільних відносин та захисту прав і законних інтересів їх учасників.

Визнання фізичної особи безвісно відсутньою здійснюється за судовим рішенням на підставі встановлення кількох юридичних фактів: відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами; закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою; серйозність причини, які б обумовлювали необхідність визнання фізичної особи безвісно відсутньою; виключення припущення про навмисність її відсутності, яка може бути обумовлена ухиленням від здійснення покладених на неї законом обов`язків щодо утримання дітей, повернення боргів, встановленого законом порядку розірвання шлюбу, ухиленням від кримінальної відповідальності, тощо.

Наведені юридичні факти й утворюють юридичний склад, необхідний для визнання особи безвісно відсутньою.

В судовому засіданні судом було встановлено, що заявник має правову зацікавленість у визнанні її батька безвісно відсутнім, оскільки він є власником земельної ділянки, площею 4.90 га на території Парасковіївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:002:0060, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №748212 та необхідність врегулювання орендних відносин щодо цього майна.

Суд, за таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_2 з 2004 року відсутній за місцем постійного проживання (реєстрації) за адресою АДРЕСА_2 , та місце його перебування не відоме, з метою правової визначеності цивільно-правових відносин з приводу нерухомого майна безвісно відсутньої особи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

При визначенні дати з якої особа вважається безвісно відсутньою, суд виходить з того, що згідно з наданими поясненнями заявника та свідка ОСОБА_10 , востаннє ОСОБА_2 бачили в м. Запоріжжя після смерті ОСОБА_4 , який помер за свідченнями його сусідів в 2004 чи в 2005 році, а тому, у відповідності до ч. 2 ст. 43 ЦК України, початком безвісної відсутності ОСОБА_2 слід вважати 01 січня 2006 року.

При цьому, суд зазначає, що при визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Так, згідно з вимогами ст.309 ЦПК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи, скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦК України, на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 306-308 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кегичівська селищна рада Харківської області про визнання особи безвісно відсутньою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шалигіне, Глухівського району, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 безвісно відсутнім.

Початком безвісної відсутності ОСОБА_2 вважати 01 січня 2006 року.

У разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Після набрання законної сили рішення надіслати до Кегичівської державної нотаріальної контори для встановлення опіки над майном ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Крапівка

Присяжні: Т.О. Пугач

С.М. Кучмістрова