Дата документу 08.07.2021
Справа № 937/2239/21
Провадження № 2/937/2008/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Захарової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

за участю сторін:

представника позивача - адвоката Кисіль В.А.,

представника відповідача - адвоката Рабушко В.С.,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Позивач обґрунтовує позов тим, що вона та відповідач ОСОБА_2 мають спільну повнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька мешкає разом із нею та навчається на Економіко-гуманітарному факультеті Запорізького національного університету», є студенткою 1 курсу на денній формі навчання за контрактом. Нормативний термін навчання з 15.09.2020р. по 30.06.2024р. У зв`язку з продовженням навчання, їх донька потребує матеріальної допомоги від відповідача. Донька навчається за контрактом, оплату за яким вони здійснюють з відповідачем у рівних частках. Однак крім цього їх донька потребує кошти на харчування, побутові витрати, одяг. тощо. Вона не в змозі самостійно задовольнити ці потреби доньки, а відповідач не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання, хоча має можливість надавати таку допомогу. Відповідач є працездатним. Займається ремонтом автомобілів у гаражі на території його домоволодіння. Зі слів доньки у минулому році відповідач придбав мотоцикл, ринкова вартість якого перевищує 100000,00гривень. Приймаючи до уваги матеріальне становище їх доньки, матеріальне становище відповідача, наявність у нього на праві власності рухомого та нерухомого майна, наявність витрат відповідача на придбання рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, інші обставини, що мають істотне значення, та можливість надання повнолітній доньці аліментів, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, встановленого в даному регіоні, з якого вираховується сума для сплати аліментів для непрацюючих осіб, слід прийти до висновку, що заявлений нею розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 2000,00гривень щомісячно, до закінчення донькою навчання, не є завищеним, а тому вважаю, що саме така сума відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб їх повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача. Тому вона просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00гривень щомісяця, починаючи з 16.03.2021 року і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2024 року, але не більш, ніж до досягнення нею 23 років; та стягнути витрати за надання правничої допомоги адвокатом у розмірі 1700,00 гривень.

У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні підтримав в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, однак просив зменшити суму аліментів з 2000,00грн. до 1500,00грн. щомісяця, проти стягнення витрати на правову допомогу заперечував. Згідно наданого відзиву відповідач разом з позивачкою сплачують повну вартість навчання порівну. 04.09.2020 р. відповідач сплатив за 1 курс навчання свою половину суми у розмірі 6325грн. Окрім того відповідач ніколи не відмовляв своїй доньці у наданні коштів на особисті витрати, харчування, інші витрати, покупав їй одяг, взуття та інше. Твердження позивачки про відмову у наданні матеріальної допомоги на утримання доньки, не відповідають дійсності. Позивачка разом із донькою прожизають у будинку, який належить її батькові і додаткових витрат, які, обумовлені оплатою оренди житла для їх доньки не несе, окрім сплати за комунальні послуги. Натомість відповідач на сьогоднішній день втратив роботу, постійного і стабільного заробітку не має, дохід за 2020 рік склав 27600грн. У відповідача є неповнолітній син та з 06 лютого 2014.р за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 320/13527/13-ц він сплачє аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім того відповідач проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 яка є пенсіонеркою, непрацездатною та важко хворіє, потребує постійного догляду та лікування. Твердження позивачки, що за отримані доходи відповідач купив собі транспортний засіб мотоцикл є неправдивими. Відповідач не має у власності жодного транспортного засобу.

Третя особа в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, а також самі діти, які продовжують навчання.

Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 мають спільну дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно довідки голови квартального комітету від 15.03.2021 року позивач ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкають разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно довідок «Економіко-гуманітарного факультету Запорізького національного університету» №009 від 05.02.2021 року, № 015 від 05.02.2021 року ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу факультету по спеціальності 122 «Компьютерні науки» (денна форма навчання за контрактом, стипендію не отримує). Нормативний термін навчання з 15.09.2020р. по 30.06.2024р. З 15.09.2020 по 31.12.2020р. доход не нараховувався. (а.с.11,12).

Згідно ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п.15, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 станом на час розгляду справи є безробітнім; згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду №320/13527/13-ц від 06.02.2014 року з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття; має на утриманні матір ОСОБА_5 1950р.н., яка є особою похилого віку та потребує допомоги, що підтверджується довідкою з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків від 06.05.2021р., копією рішення суду, копіє свідоцтва пенсіонера та виписки із історії хвороби.

В позові позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 придбав мотоцикл, ринкова вартість якого перевищує 100000,00гривень. Однак твердження позивачки є необґрунтованим, оскільки згідно інформаційної довідку з Єдиного державного реєстру МВС (Електронний кабінет водія, https: e-driver.hsc.gov.ua/vin check/) відповідач у власності жодного транспортного засобу не має.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що донька відповідача офіційно не працевлаштована, оскільки навчається на денній формі, стипендію не отримує, відповідач не надає достатньої та регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку, відповідач частково визнає позов в сумі стягнення аліментів в розмірі 1500,00грн. щомісяця, враховуючи матеріальне становище сторін суд суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки до закінчення нею навчання до 30.06.2024 року або до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 840,80грн. згідно ЗУ «Про судовий збір».

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1700,00грн. суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має бути визначений умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Із матеріалів справи вбачається, що 15.03.2021 року між позивачем та адвокатом Кисіль В.І. було укладено договір про надання правової допомоги №15/03/21.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Пунктом 48 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи вищевказані норми закону, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до умов договору, акту приймання-передачі наданих послуг до договору №15/03/21 від 16.03.2021 року, квитанції до прибуткового касового ордеру №13 від 15.03.2021 року загальна вартість послуг адвоката Кисідь В.І. за надання правничої допомоги ОСОБА_1 складає 700,00грн., яка фактично була сплачена позивачем, а тому підлягає стягненню на користь останнього з відповідача. Підстав для стягнення на правничу допомогу суми в розмірі 1000,00грн. не вбачається, оскільки не встановлено за які саме послуги сплачена дана сума, відсутній акт приймання-передачі послуги на вказану суму, та дана сума відсутня в умовах оплати послуг адвоката у вищевказаній угоді.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 247, 259, 263- 265, 273 ЦПК України, ст.180,182, 183, 199, 200 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (і.н. НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (і.н. НОМЕР_3 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот)грн. щомісяця, починаючи з 16.03.2021 року і до закінчення нею навчання - до 30.06.2024 року або до досягнення нею 23 років - до ІНФОРМАЦІЯ_5 за умови продовження навчання.

Рішення в частині стягнення аліментів в місячному розмірі підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (і.н. НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (і.н. НОМЕР_3 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 700,00грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (і.н. НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко