Справа № 442/2552/20 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/7/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу № 442/2552/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и в :

04.05.2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMABWFC 1521940 від 12.04.2018 року в розмірі 43 267,63 грн., що складається із заборгованості за кредитом- 26 497,22 грн.; заборгованості по відсотках-16 770,41 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 2 102 грн.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2020 року позов АТ «А-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ «А-Банк» 26 497,22 грн. заборгованості по кредитному договору від 12.04.2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив позивач АТ «А-Банк» в особі представника Омельченко Є.В.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині відмови у позовних вимогах, вважає, що в цій частині рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права.

Посилається на те, що на Умовах і Правилах надання банківських послуг та Тарифах не може бути підпису позичальника, оскільки позичальник такий підпис проставляє в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, чим підтверджує, що ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг. Отриманий позичальником кредит є договором ОФЕРТИ відповідно до ст.ст. 641 ч.1 та 642 ч.1 ЦК. Посилається на правові позиції Верховного Суду у аналогічних справах.

Апелянт не погоджується із рішенням в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, що відповідає ч.1 ст. 1048 ЦК.

Судом не звернуто уваги, що позивачем до позовної заяви додано не тільки Умови і Правила надання кредиту, але і Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка та проставлено підпис позичальника ОСОБА_1 .

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 12.04.2018 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №SAMABWFC 0 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, отримала у АТ «А-Банк» кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник ОСОБА_1 підтвердила свою згоду про те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті складає між банком і нею кредитний договір, що підтверджується підписом на анкеті-заяві.

Позивач АТ «А-Банк» виконав умови договору та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач ОСОБА_1 неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання, чим допустила заборгованість, яка складається із: заборгованість за кредитом 26 497,22 грн., заборгованість за відсотками-16 770,41 грн.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 26 497,22 грн.,суд першої інстанції відмовив позивачу у стягненні відсотків, посилаючись на те, що відсутні підтвердження про конкретні запропоновані Умови та банківські послуги, відсутність у анкеті-заяві домовленості про стягнення відсотків за користування кредитними коштами. Наданий банком Витяг з Умов та Правил банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин, на які посилається позивач. При цьому, суд першої інстанції посилається на правові позиції Верховного Суду, які викладені у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Із висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується та вважає, що апеляційна скарга позивача в частині оскарження рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими сторони обмінялися. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст.1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із матеріалів справи вбачається, що у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «А-Банку» процента ставка не зазначена, оскільки позичальник своїм підписом підтвердила факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися із змінами до них, викладених на сайті Банку.

Із розрахунку заборгованості встановлено, що боржник користувалася кредитними коштами, відтак їй були відомі Умови та Правила надання банківських послуг.

Згідно ст.641 ЦК пропозицію укласти договір( оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Однак, судом при ухваленні заочного рішення не звернуто уваги , що до Анкети-заяви, яку підписала відповідач ОСОБА_1 долучено Паспорт споживчого кредиту (далі Паспорт) за програмою « Кредитна картка» та з яким ознайомлена відповідач, що підтверджується її підписом.

У паспорті визначені умови кредитування та, зокрема, зазначено, що базова процентна ставка становить 3,9% в місяць або 46,8% річних від суми заборгованості по кредиту.

Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту ( сума, яку фактично отримав в борг позичальник та яку суд вирів правомірно стягнути), стягнути відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 16 770,41 грн. Стягуючи фактично отримані кошти, суд першої інстанції, керувався ст.530 ЦК за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Такі висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 на яку суд підставно посилався у цій частині.

Так як позивач ознайомилася та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, ознайомилася та підписала умови Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.5-6) тому до стягнення підлягає заборгованість по процентах в сумі 16 70,41 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Банк, будучи у статусі позивача, надав суду докази надання відповідачу кредиту та умови на яких кредит надавався. Відповідач по справі, знаючи про непогашені грошові кошти банку, не тільки не цікавився їх рухом, але і не з`являвся у судові засідання, незважаючи на непоодинокі виклики з метою надати докази протилежного чи погодитися із позовними вимогами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у частині позовних вимог, дійшов помилкового висновку, що банком не доведено існування між ним та відповідачем кредитних правовідносин, оскільки належним чином не досліджено надані банком докази щодо видачі відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів., користування кредитними коштами, що доведено доданим до справи Розрахунком заборгованості. Така правова позиція Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 382/327/18-ц).

Відповідно до ч.1 п.п.3,4 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розмірі задоволених позовних вимог.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.6 ст. 268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 375, 376 ч.1 п.п. 3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , номер моб.тел. НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк»( , МФО 307770, номер рахунку для погашення заборгованості: № НОМЕР_3 ; номер рахунку для погашення судових витрат: № НОМЕР_4 ) заборгованість по відсотках в розмірі 16 770,41 грн. (шістнадцять тисяч сімсот сімдесят грн.. 41 коп.) згідно кредитного договору № SAMABWFC0 від 12.04.2018 року та судові витрати за оплату судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 3153,00 грн. (три тисячі сто п`ятдесят три грн..).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк