Провадження № 2-з/761/1624/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідач - ОСОБА_2 , предмет позову - стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник), звернувся до суду з вказаною заявою, відповідно до якої просив вжити заходи забезпечення позову до його подання шляхом накладення арешту:

- на все майно майбутнього відповідача - ОСОБА_2 ;

- на корпоративні права ОСОБА_2 , а саме на 1% статутного капіталу ТОВ «РОНАЛЬД» (), що належить ТОВ «МІСТЕР ТЕЙД» (), що на 50 % належить відповідачу; 50 % статутного капіталу ТОВ «ДЮНА-ІНТЕРКОМ» (); 50 % статутного капіталу ТОВ «МІСТЕР ТРЕЙД» (); 50 % статутного капіталу ТОВ «ДІСКАУНТЕР» (); 50 % статутного капіталу ТОВ «САНДІ ГРУП» (); 15 % статутного капіталу ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДЮНА-ІНТЕРКОМ» (); 100 % статутного капіталу ТОВ «МР КОРПОРЕЙШН» (); 25 % статутного капіталу ТОВ «БДЖІЛКА ПЕЧЕРСЬКА» ()

- позбавити права на відчуження, розпорядження та заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження корпоративних прав;

- заборонити органам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» щодо ТОВ «РОНАЛЬД» (), ТОВ «МІСТЕР ТЕЙД» (), ТОВ «ДЮНА-ІНТЕРКОМ» (); ТОВ «МІСТЕР ТРЕЙД» (); ТОВ «ДІСКАУНТЕР» (); ТОВ «САНДІ ГРУП» (); ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДЮНА-ІНТЕРКОМ» (); ТОВ «МР КОРПОРЕЙШН» (); ТОВ «БДЖІЛКА ПЕЧЕРСЬКА» ().

Заява обґрунтована тим, що заявник має намір звернутись до ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості у сумі 3 786 204, 33 грн., оскільки майбутнім відповідачем не виконаються зобов`язання за договором позики від 23.06.2020, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідач своєю пасивною поведінкою показує, що не має наміру повертати належні майбутньому позивачу кошти. Так заявник має побоювання, що відповідач вийде зі складу засновників зазначених товариств, і в такому випадку виконати рішення суду за рахунок корпоративних прав стане неможливим, а тому останній звернувся до суду з вказаним позовом.

За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову у визначений заявником спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Крім того, ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, заявник має намір звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Разом з тим, вказана обставина сама по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, визначений позивачем.

Крім того, з матеріалів справи неможливо встановити, що між сторонами дійсно виник спір, оскільки заявником не надано безпосередньо сам договір позики, з якого можливо було б встановити наявність будь-яких зобов`язань між сторонами та, як наслідок, можливість ухилення від виконання таких.

Також з матеріалів справи не вбачається, що відповідач вчиняє будь-які дії, спрямовані на відчуження належного йому майна чи корпоративних прав з метою ухилення від виконання будь-яких зобов`язань. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Не доведено позивачем і того, що забезпечення позову в такий спосіб сприятиме ефективному захист, або поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, заявником не надано доказів щодо дійсної вартості корпоративних прав та не обґрунтовано це у заяві.

При цьому, заборона органам державної реєстрації вчиняти взагалі будь-які реєстраційні дії передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» щодо ТОВ «РОНАЛЬД» (), ТОВ «МІСТЕР ТЕЙД» (), ТОВ «ДЮНА-ІНТЕРКОМ» (); ТОВ «МІСТЕР ТРЕЙД» (); ТОВ «ДІСКАУНТЕР» (); ТОВ «САНДІ ГРУП» (); ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДЮНА-ІНТЕРКОМ» (); ТОВ «МР КОРПОРЕЙШН» (); ТОВ «БДЖІЛКА ПЕЧЕРСЬКА» () матиме своїм наслідком порушення прав та законних інтересів невизначеного кола осіб.

Також суд звертає увагу заявника на ту обставину, що ст. 150 ЦПК України не передбачає такого заходу забезпечення позову як позбавлення права на відчуження, розпорядження та заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження корпоративних прав.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту можливих заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідач - ОСОБА_2 , предмет позову - стягнення заборгованості.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: