ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/2071/20
Провадження № 22-ц/4820/1026/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання недійсним протоколу житлової комісії та зобов`язання зарахувати на квартирний облік для поліпшення житлових умов за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання недійсним протоколу житлової комісії та зобов`язання зарахувати на квартирний облік для поліпшення житлових умов.

ОСОБА_2 зазначив, що з 24 червня 2006 року до 12 лютого 2008 року він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 (м. Новоград-Волинський Житомирської області).

Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_3 від 31 жовтня 2007 року №51 позивача у складі сім`ї з двох осіб (він і дружина) зараховано на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем служби на загальну чергу з 31 жовтня 2007 року.

У зв`язку з переміщенням до нового місця служби Військової частини НОМЕР_4 (м. Бровари Київської області) 14 березня 2008 року позивача було знято з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_3 як такого, що вибув до іншого населеного пункту. Натомість, за новим місцем служби його не було зараховано на квартирний облік.

З 3 червня 2011 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_5 (м. Київ). Об`єднана житлова комісія Тилу, Озброєння та Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України рішенням від 12 грудня 2011 року №10 зарахувала його на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем служби з 12 грудня 2011 року.

З 24 лютого 2016 року до 28 серпня 2018 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_6 (м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області) та перебував на квартирному обліку у цій військовій частині.

За новим місцем служби рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 (м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області) від 29 жовтня 2018 року №10 позивача у складі сім`ї з чотирьох осіб, у тому числі він, дружина ОСОБА_3 , дочка дружини ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , зараховано на квартирний облік у загальну чергу та включено до списку осіб, які користуються правом першочергового надання жилих приміщень, з 12 грудня 2011 року.

Житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 рішенням від 5 березня 2020 року №6 відмовила у зарахуванні позивача та членів його сім`ї на квартирний облік з 31 жовтня 2007 року посилаючись на те, що під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_4 (м. Бровари Київської області) позивач протягом шести місяців після прибуття до нового місця служби не зареєстрував місце проживання і не подав рапорт про зарахування на облік, а тому в силу абзацу 5 пункту 9 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 (далі Інструкція №380) попередній час перебування його на обліку не зберігається.

Це рішення є незаконним, оскільки згідно п. 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081 (далі Порядок №1081) військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затверджена наказом Міністерства оборони України від 6 жовтня 2006 року №577 (яка втратила чинність 6 лютого 2012 року; далі Інструкція №577), не встановлювала можливість незарахування попереднього часу перебування військовослужбовця на квартирному обліку. Тому об`єднана житлова комісія ОСОБА_6 , Озброєння та Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України при прийнятті рішення від 12 грудня 2011 року №10 про зарахування позивача на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем служби помилково визначила час перебування його на квартирному обліку з 12 грудня 2011 року.

Оскільки позивач перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, з 31 жовтня 2007 року, то цей час має враховуватися Військової частиною НОМЕР_1 при здійсненні квартирного обліку.

За таких обставин ОСОБА_2 просив суд:

визнати недійсним протокол №6 від 5 березня 2020 року засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 в частині відмови у задоволенні рапорту про зарахування його та членів його сім`ї: дружина ОСОБА_3 , 1983року народження; дочка дружини ОСОБА_4 , 2002 року народження, син ОСОБА_5 , 2017 року народження, - з попередньої дати зарахування на квартирний облік з 31 жовтня 2007 року;

зобов`язати житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 зарахувати його та членів його сім`ї на квартирний облік при Військовій частині НОМЕР_1 з 31 жовтня 2007 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсним рішення (протокол) №6 від 5 березня 2020 року житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 в частині відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування його та членів його сім`ї: дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - з попередньої дати зарахування на квартирний облік у черзі, а саме з 31 жовтня 2007 року.

Зобов`язано житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_2 та членів його сім`ї у складі: дружини ОСОБА_3 , доньки дружини ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 , - на квартирний облік при Військовій частині НОМЕР_1 у черзі з 31 жовтня 2007 року.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави 1 816 грн судового збору.

Суд виходив з того, що за час проходження військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_2 перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов з 31 жовтня 2007 року. При переміщенні ОСОБА_2 по службі, пов`язаним із переїздом до іншого населеного пункту, та зарахуванні його на квартирний облік за новим місцем служби, попередній час перебування на обліку зберігається. Об`єднана житлова комісія Тилу, Озброєння та Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України рішенням від 12 грудня 2011 року №10 помилково зарахувала ОСОБА_2 на квартирний облік для поліпшення житлових умов з 12 грудня 2011 року, а житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 неправомірно відмовила позивачеві у зарахуванні попереднього часу перебування на обліку. Порушене право ОСОБА_2 підлягає захисту, а позовна давність у спорі не сплила.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 (м. Новоград-Волинський Житомирської області) ОСОБА_2 зараховано на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем служби з 31 жовтня 2007 року. Протягом шести місяців після прибуття до нового місця служби у Військовій частині НОМЕР_4 (м. Бровари Київської області) ОСОБА_2 не зареєстрував місце проживання і не подав рапорт про зарахування на квартирний облік, а тому в силу абзацу 5 пункту 9 розділу VI Інструкції №380 попередній час перебування його на обліку не зберігається. Об`єднана житлова комісія Тилу, Озброєння та Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України рішенням від 12 грудня 2011 року №10 обґрунтовано зарахувала ОСОБА_2 на квартирний облік для поліпшення житлових умов з 12 грудня 2011 року, а житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 правомірно відмовила позивачеві у зарахуванні попереднього часу перебування на обліку. ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права, натомість суд першої інстанції безпідставно відмовив у застосуванні позовної давності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 не подав відзив на апеляційну скаргу.

Щодо розгляду справи апеляційним судом за відсутності позивача

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду справи.

9 червня 2021 року ОСОБА_2 через свого представника, адвоката Пілінського С.І., одержав судову повістку про виклик у судове засідання, про що свідчить розписка (т. 2 а.с. 42), тобто він повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді.

Представник ОСОБА_2 , адвокат Пілінський С.І., звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи посилаючись на те, що він перебуває у черговій відпустці та не може з`явитися до суду.

Оскільки поважність причини неявки позивача ОСОБА_2 та його представника, адвоката Пілінського С.І., не встановлена, то апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 15 липня 2002 року до теперішнього часу ОСОБА_2 проходить військову службу у Збройних Силах України.

Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_3 від 31 жовтня 2007 року №51 військовослужбовця Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 у складі сім`ї з двох осіб (він і дружина) прийнято на квартирний облік за місцем служби та зараховано до загальної черги осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з 31 жовтня 2007 року.

У зв`язку з переміщенням до нового місця служби в інший населений пункт житлова комісія Військової частини НОМЕР_3 рішенням від 14 березня 2008 року №60 зняла ОСОБА_2 з квартирного обліку як такого, що вибув у Військову частину НОМЕР_4 (м. Бровари Київської області). Водночас, житлова комісія клопотала перед командиром Військової частини НОМЕР_3 та начальником Квартирно-експлуатаційної частини гарнізону про надання ОСОБА_2 довідки про перебування на квартирному обліку та направлення його особової справи №432 до нового місця служби.

З 12 лютого 2008 року до 3 червня 2011 року ОСОБА_2 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 (м. Бровари Київської області). Місце його проживання було зареєстровано у військовому містечку № НОМЕР_7 м. Києва. За цим місцем служби ОСОБА_2 не подавав рапорт про зарахування на квартирний облік і не перебував на такому обліку.

3 червня 2011 року ОСОБА_2 переведено до нового місця служби у Військову частину НОМЕР_5 (м. Київ).

Рішенням об`єднаної житлової комісії Тилу, Озброєння та Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України від 12 грудня 2011 року №10 військовослужбовця Військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_2 у складі сім`ї з однієї особи зараховано на квартирний облік у Військовій частині НОМЕР_8 (м. Київ) на загальних умовах і внесено до списку осіб, які мають право на першочергове одержання житла, з 12 грудня 2011 року. ОСОБА_2 перебував на цьому обліку до 1 березня 2016 року.

З 24 лютого 2016 року до 28 серпня 2018 року ОСОБА_2 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_6 (місто Кам`янець-Подільський Хмельницької області) та перебував на квартирному обліку у цій військовій частині з 12 грудня 2011 року. За час перебування ОСОБА_2 на обліку (до 29 серпня 2018 року) змінився склад його сім`ї.

Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 29 жовтня 2018 року №10 ОСОБА_2 у складі сім`ї з чотирьох осіб, у тому числі: він, дружина ОСОБА_3 , дочка дружини ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , - зараховано на квартирний облік у Військовій частині НОМЕР_1 на загальну чергу та включено до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, з 12 грудня 2011 року, а також включено до списку військовослужбовців, які потребують надання службового житла, з 19 липня 2016 року.

4 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про зарахування часу перебування його на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, з 31 жовтня 2007 року.

Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 5 березня 2020 року №6 відмовлено ОСОБА_2 у зарахуванні попереднього часу перебування на квартирному обліку.

У період проходження військової служби ОСОБА_2 не забезпечувався житлом за рахунок Міністерства оборони України.

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 12 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

За змістом ч. 1 ст. 37 ЖК Української РСР облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням також і за місцем проживання.

Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень) (ст. 43 ЖК Української РСР).

В силу ч. 1; п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 40 ЖК Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, зокрема громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту та припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами Законодавства Української РСР.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил визначений Порядком №1081.

Згідно Порядку №1081 облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах (п. 22).

Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік (п. 24).

Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла (п. 26).

Аналогічні приписи містяться у розділі 3 Інструкції №577, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Із положень п.п. 3.6, 3.7 розділу 3 Інструкції №577 слідує, що на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа. Обліковій справі надається номер, що відповідає номеру у Книзі обліку. Облікова справа є документом суворої звітності і зберігається за місцем перебування військовослужбовця на обліку в квартирно-експлуатаційному органі (копія у військовій частині постійно), а після надання йому житла для постійного проживання протягом п`яти років у виконавчому органі районної, міської, районної у місті ради, що видав ордер, якщо ордер видано квартирно-експлуатаційним органом, в квартирно-експлуатаційному органі. Відомості про перебування військовослужбовців та членів їх сімей на обліку, а також надання (здачу) ними житлового приміщення вносять до особових справ військовослужбовців у встановленому порядку.

Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. При цьому облікова справа направляється командиром (начальником) військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі розформування військової частини до військового комісаріату.

6 лютого 2012 року набрала чинності Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 (діяла до 16 жовтня 2018 року; далі Інструкція №737).

Абзацом другим пункту 2.14 розділу ІІ Інструкції №737 (в редакції наказу Міністерства оборони України від 19 червня 2014 року №401) встановлено, що у разі якщо військовослужбовець не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.

До пункту 2.14 розділу ІІ Інструкції №737 були внесені зміни наказом Міністерства оборони України від 8 жовтня 2015 року №542 (набрав чинності 20 листопада 2015 року), з яких слідує, що дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації.

Як передбачено абзацом 5 пункту 9 розділу VI Інструкції №380, яка набрала чинності 16 жовтня 2018 року, військовослужбовцям (крім військовослужбовців, які проходили службу у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації), які перебували на обліку за попереднім місцем проходження військової служби в іншому гарнізоні (в іншій місцевості), але протягом шести місяців після прибуття до нового місця проходження військової служби не зареєстрували місце проживання і не подали рапорт про зарахування на облік, попередній час перебування на обліку не зберігається.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що держава забезпечує військовослужбовців житловими приміщеннями в порядку, передбаченому житловим законодавством.

Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у порядку черговості.

Військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов, перебувають на квартирному обліку за місцем служби. Цей облік ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці зараховуються на облік на підставі рішення відповідної житлової комісії, затвердженого командиром військової частини чи військовим комісаром. Датою зарахування військовослужбовця на квартирний облік є день винесення житловою комісією рішення про таке зарахування.

У разі переміщення по службі, пов`язаного з переїздом до іншого населеного пункту, за військовослужбовцями зберігається попередній час перебування на квартирному обліку, тому за новим місцем служби військовослужбовці зараховуються на облік з дати первинного внесення їх до списків осіб, які потребують поліпшення житлових умов. При цьому на командира військової частини покладається обов`язок направити облікову справу квартирного обліку щодо кожного військовослужбовця до нового місця їх служби.

Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_2 був зарахований на квартирний облік з 31 жовтня 2007 року на загальну чергу під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_3 (м. Новоград-Волинський Житомирської області) та був неодноразово переведений до різних військових частин.

Під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_4 (м. Бровари Київської області) ОСОБА_2 не перебував на квартирному обліку.

Водночас, матеріали справи не містять даних про те, що в силу п. 3.7 розділу 3 Інструкції №577 командир Військової частини НОМЕР_3 (м. Новоград-Волинський Житомирської області) направив особову справу квартирного обліку щодо ОСОБА_2 до нового місця його служби.

Вирішуючи питання про зарахування ОСОБА_2 на квартирний облік у Військовій частині НОМЕР_8 згідно рішення від 12 грудня 2011 року №10 (на загальну чергу та до списку осіб, які мають право на першочергове одержання житла), об`єднана житлова комісія Тилу, Озброєння та Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України не дотрималася норм п. 26 Порядку №1081, п. 3.7 розділу 3 Інструкції №577 і неправомірно визначила дату зарахування позивача на облік 12 грудня 2011 року.

Аналогічне порушення чинного законодавства було допущене житловою комісією Військової частини НОМЕР_1 , яка спочатку прийняла ОСОБА_2 на квартирний облік з 12 грудня 2011 року, а потім відмовила ОСОБА_2 у зарахуванні попереднього часу перебування його на обліку.

При цьому житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 не звернула увагу на те, що на час зарахування ОСОБА_2 на квартирний облік у Військовій частині НОМЕР_8 (м. Київ) чинне законодавство не передбачало умови незбереження попереднього часу перебування на квартирному обліку у разі переміщення військовослужбовців по службі, пов`язаного з переїздом до іншого населеного пункту.

Застосовуючи Інструкцію №380 (яка набрала чинності з дня її офіційного опублікування 16 жовтня 2018 року) як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 не врахувала того, що на момент первинного зарахування ОСОБА_2 на квартирний облік у Військовій частині НОМЕР_8 (м. Київ) ця Інструкція не була чинною та не може регулювати спірних правовідносин.

Також не можуть бути застосовані при врегулюванні спору норми пункту 2.14 розділу ІІ Інструкції №737 (в редакції наказу Міністерства оборони України від 19 червня 2014 року №401), до якого були внесені зміни наказом Міністерства оборони України від 8 жовтня 2015 року №542.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 неправомірно відмовила ОСОБА_2 у зарахуванні попереднього часу перебування на квартирному обліку з 31 жовтня 2007 року.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 5 березня 2020 року №6 суперечать фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, а тому посилання на порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Щодо позовної давності

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу ч. 1 ст. 261 ЦК України слідує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом указаних правових норм позовна давність це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Позовна давність застосовується лише при вирішенні сторонами спору в суді. Тривалість загальної позовної давності встановлена у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.

Предметом позову ОСОБА_2 є його право перебувати на квартирному обліку у Військовій частині НОМЕР_1 з 31 жовтня 2007 року.

Таким чином, у ОСОБА_2 виникло право на позов з моменту прийняття житловою комісією Військової частини НОМЕР_1 рішення від 5 березня 2020 року №6 про відмову у зарахуванні попереднього часу перебування на квартирному обліку.

ОСОБА_2 пред`явив позов 22 квітня 2020 року (т. 1 а.с. 40).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 зробила заяву про застосування позовної давності (т. 1 а.с. 51-53).

Оскільки ОСОБА_2 пред`явив позов до закінчення загальної позовної давності, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ним не пропущено строк звернення до суду, а його порушене право підлягає захисту.

Доводи апеляційної скарги про сплив позовної давності не відповідають фактичним обставинам справи.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Семенюк В.В.
Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 43