Справа № 446/1557/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2021 року м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

за участі представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду у справі №446/1557/16ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2021 до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.10.2017.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 вказала, що рішенням Львівського апеляційного суду від 03.06.2021 у справі №446/1557/16ц вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" суму заборгованості за кредитним договором №0 від 14.11.2006р., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 37 719,00 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 22 547,04 доларів США, пені за кредитом у сумі 181 489,06 грн. та пені за відсотками у сумі 184 468,72 грн.; суму заборгованості за кредитним договором №0 від 30.07.2007р., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 53 281,00 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 41 318,70 доларів США, пені за кредитом у сумі 221 327,61 грн. та пені за відсотками у сумі 354 664,53 грн.; судовий збір у розмірі 71 705,00 грн.

Враховуючи те, що вона є пенсіонером та отримує щомісячно пенсію за віком в розмірі 1734,39 грн., інших доходів у неї немає, а також те, що вона хворіє на цукровий діабет та гіпертонічну хворобу, що потребує постійного медичного лікування та щоденного прийому медичних препаратів, на які постійно витрачає чималу суму коштів, тому вказує, що її фінансовий (матеріальний стан) не надає можливості їй виконати рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.10.2017 в строк і порядок, передбачений законом, а тому просить суд відстрочити їй виконання рішення суду терміном на 1 рік.

В судовому засідання представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав, просив таку задовольнити з наведених у ній підстав. Також вказав, що необхідність виконання рішення суду припала на період карантину, який уведено в дію протягом тривалого часу, що унеможливило процес належного виконання рішення. Окрім того, вказав, що на даний час між заявницею та банком ведуться перемовини щодо погашення суми боргу у певній частині, а банк у свою чергу згідний відмовитися від вимог щодо решти частини боргу.

Представник ПАТ "Укрсиббанк" в судовому засіданні, яке було 12.08.2021 заперечив проти задоволення такої заяви, вказав, що вона є необґрунтованою так як ані фінансовий стан боржника, ані стан її здоров`я не покращиться протягом часу, який вказує заявниця у заяві на відстрочення виконання рішення суду. Разом з тим, представник банку суду підтвердив факт переговорів між банком та боржником, зокрема вказав, що кредитним комітетом банку погоджено списання частини боргу ОСОБА_2 у випадку погашення нею суми боргу близько 40%.

У судове засідання 17.08.2021 представник банку не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення заяви ОСОБА_2 заперечив, просив заяву про відстрочення виконання рішення суду залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви про відстрочення виконання рішення та матеріали цивільної справи №446/1557/16-ц у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив таке.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.10.2017 з ОСОБА_2 стягнено на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" суму заборгованості за кредитним договором №0 від 14.11.2006р., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 37 719,00 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 26 762,73 доларів США, пені за кредитом у сумі 362 857, 66 грн. та пені за відсотками у сумі 374 501, 79 грн.; суму заборгованості за кредитним договором №0 від 30.07.2007р., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 53 281,00 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 49 000,70 доларів США, пені за кредитом у сумі 451 607,99 грн. та пені за відсотками у сумі 731 006,27 грн.; судовий збір у розмірі 95 274,45 грн.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 03.06.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 жовтня 2017 року змінено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" суму заборгованості за кредитним договором №0 від 14.11.2006р., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 37 719,00 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 22 547, 04 доларів США, пені за кредитом у сумі 181 489, 06 грн. та пені за відсотками у сумі 184468, 72 грн., суму заборгованості за кредитним договором №0 від 30.07.2007р., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 53 281, 00 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 41 318,70 доларів США, пені за кредитом у сумі 221327, 61 грн. та пені за відсотками у сумі 354 664, 53 грн.; судовий збір у розмірі 71705,00 грн.

На виконання такого рішення суду, Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області 02.08.2021 видано виконавчий лист.

04.08.2021 заявниця звернулася до суду із заявою у якій просить суд відстрочити їй виконання рішення суду терміном на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Оцінюючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, суд враховує, що такий дійсно виник з вини саме відповідача, яка власне і допустила заборгованість за кредитним договором.

Разом з тим, як видно з фактичних обставин справи, кредит за договором від 14.11.2006 було надано для споживчих потреб (п. 1.4. договору), кредит за договором від 30.07.2007 також було надано для споживчих цілей (п. 1.4. договору).

Після видачі банком кредитів, відповідачка здійснювала часткове погашення таких, однак в подальшому допустила прострочення платежів, що і призвело до нарахування відповідних штрафних санкцій банком у великих розмірах.

Як встановлено з пояснень учасників процесу, на даний час сторони узгоджують можливість часткового виконання позичальником зобов`язання з повернення кредиту в обмін на часткове списання суми боргу.

У Рішенні Конституційного Суду України №1-26/2011 від 10 листопада 2011 року, в п. 3.2. йдеться про те, що у сфері споживчого кредитування споживач є слабким суб`єктом економічних відносин, тому держава забезпечує особливий захист його прав.

Тобто, поведінка відповідачки у цих правовідносинах не характеризується як повне невиконання своїх зобов`язань за договорами, а має місце часткове порушення зобов`язання, яке банком надано для споживчих цілей. Крім того, відповідачка не уникає виконання зобов`язання, а вживає заходів щодо врегулювання спору на стадії виконання рішення, що також, на переконання суду, свідчить про позитивну поведінку боржника.

А тому, враховуючи такі обставини, а також те, що боржник є слабким учасником даних економічних відносин порівняно з банківською установою, суд вважає, що ступінь допущеної вини відповідачки у зобов`язанні допускає можливість відстрочення рішення суду за наявності для цього інших визначених законом умов.

Оцінюючи посилання заявниці на її тяжке захворювання та тяжкий матеріальний стан, суд встановив таке.

Як видно з виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_2 від 06.08.2021 за №383, вона дійсно на даний час перебуває на амбулаторному лікуванні з відповідним діагнозом і їй призначено відповідне лікування (а.с. 12).

Як стверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 14.07.2021 ОСОБА_2 є пенсіонером за віком (а.с. 5). А відповідно до довідки про доходи від 03.08.2021 ОСОБА_2 отримує пенсію у розмірі 1734,39 грн. на місяць (а.с. 4).

Відтак, заявниця на підставі належних доказів довела суду ту обставину, що на момент виконання рішення суду, її стан здоров`я та фінансовий стан є тяжким, що суттєво впливає на можливість виконання рішення суду у повному обсязі.

Оцінюючи посилання представника банку про те, що такі обставини не будуть ніколи усунуті, а тому не можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення, суд вважає їх помилковими. Так, стан здоров`я та перебування на лікуванні є тимчасовим явищем, а тому закінчення такого амбулаторного лікування сприятиме можливості вжиття боржником заходів з виконання рішення суду.

Що стосується отримання боржником невеликого розміру пенсійного забезпечення, то суд відзначає, що банк надаючи кредит позичальнику вжив заходів щодо забезпечення виконання зобов`язання, за рахунок нерухомого майна позичальника нежитлового приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 (пункт 2.1. договорів).

Відтак, джерелом погашення заборгованості може бути не лише регулярні фінансові надходження заявниці, а й наявне у неї нерухоме майно, яке не є житлом. А тому, наданий час для відстрочення виконання рішення буде сприяти вжиттю боржником дій, щодо погашення боргу за рахунок наявного у неї нерухомого майна.

Що стосується останньої умови, з якою закон пов`язує можливість відстрочення виконання рішення, а саме наявність стихійного лиха чи іншої надзвичайні події, то суд погоджується з доводами представника заявниці, що момент виконання рішення суду припав на уведений в державі карантинний режим, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Вказану обставину суд вважає загальновідомою в розумінні ч. 3 ст. 82 ЦПК України, а тому така обставина окремому доказуванню не підлягає. Також суд вважає, що оскільки п. 3 ч. 4 ст. 435 ЦПК України не містить вичерпного переліку обставин з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання рішення суду, то введений у державі карантинний режим, з огляду на його тривалість та неочікуваність, можна віднести до таких обставин.

Відтак, суд вважає, що заявниці необхідно відстрочити виконання рішення суду, з огляду на наведені вище обставини, оскільки вважає, що у даному конкретному випадку, це сприятиме можливості виконання рішення суду та недопущення істотного погіршення становища позичальника. Разом з тим, на переконання суду, таке відстрочення необхідно здійснити на строк шість місяців, оскільки такого часу є достатнім задля усунення обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду, що узгоджується з загальноправовими принципами справедливості та розумності.

Керуючись ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.10.2017, яке змінено постановою Львівського апеляційного суду від 03.06.2021 у справі №446/1557/16-ц терміном на 6 місяців з дня ухвалення даного судового рішення, тобто до 17.02.2022.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали складено 17.08.2021.

Суддя Т.І. Котормус