Справа № 310/6080/19
2-з/310/116/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.,

при секретарі Висоцькому С.Р.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Виконавчий комітет Бердянської міської ради, Департамент ДАБІ у Запорізькій області про знесення самовільно збудованого нерухомого майна.

09.08.2021 позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 , нотаріусам та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку, кадастровий номер :07:00360024 та на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши подану заяву, дослідивши її матеріали, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

В обґрунтування вимоги щодо забезпечення позову позивач посилається на що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 255352827 від 05.05.2021 року, відповідач ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 належне їй нерухоме майно 08.12.2020 року, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і подальше відчуження цього нерухомого майна ОСОБА_3 унеможливить виконання рішення суду по вищевказаній цивільній справі.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до цього ж п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Виконавчий комітет Бердянської міської ради, Департамент ДАБІ у Запорізькій області про знесення самовільно збудованого нерухомого майна, то на час подання позивачем заяви про забезпечення позову, ОСОБА_3 не залучений в якості відповідача у зазначеній справі.

Також суд зазначає, що заявник не обґрунтував з яких підстав необхідно заборонити нотаріусам та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку, кадастровий номер :07:00360024 та на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що у задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353-354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду О.В. Маринін