17 серпня 2021 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Гордійчук І.О.
секретар судового засідання Семенюк Ю.О.
за участі представника позивача Позднякова П.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрела» до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна,-
Представник ТзОВ «ФК «Амбрелла» звернувся до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу, укладеного 21.11.2019 року між товариством та ОСОБА_2 , посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. і зареєстрований в реєстрі за номером 3588.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами 21.11.2019 року було укладено договір купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу. Згідно п.1 договору продавець передає, а покупець приймає у жалісність квартиру, площею 66,0 кв.м., розташовану в АДРЕСА_1 . Всупереч умовам договору укладеного між сторонами 21.11.2019 р., відповідачем не було сплачено жодного платежу, в рахунок вартості оплати вартості квартири. Представник позивача зазначає, що порушенням відповідачем умов договору є істотним, що є підставою для його розірвання.
Ухвалою суду від 17.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою суду від 16.03.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити з підстав у ньому наведених. Не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив не подала і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, 21.11.2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири з ростроченням платежу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. і зареєстрований в реєстрі за номером 3588.
Згідно пункту 1 зазначеного договору, продавець передає, а покупець приймає у власність квартиру, площею 66,0 кв.м., розташовану в АДРЕСА_1 . Відповідно до пункту 3 договору, продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 350000 грн., які покупець протягом 14 місяців з дня підписання Договору пвинен рівними частинами сплачувати на користь продавця, на його поточний рахунок. За домовленістю сторін перший платіж перераховується покупцем на вказаний рахунок продавця не пізніше 27.12.2019 р. Відповідно до п.10 договору, покупець зобов`язаний сплатити зазначену у договорі суму, прийняти квартиру в обумовлений цим договором строк та технічному стані.
ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» 24.09.2020 р. вих.№1/1686 направляло на ім`я ОСОБА_2 вимогу про розірвання договору купівлі продажу від 21.11.2019 р.
Суд звертає увагу на умови договору купівлі продажу, згідно яких відповідач зобов`язаний був сплачувати періодичні платежі в рахунок оплати вартості квартири. Перший платіж мав бути сплачений не пізніше 27.12.2019 р., та зобов`язаний був здійснювати оплату щомісячно протягом 14 місяців.
Позивач стверджує, що станом на день подання позовної заяви, відповідачем не було внесено жодного платежу, передбаченого пунктом 3 договору.
Тобто відповідач не виконав зобов`язання у строк та у порядку, встановленому договором, а відтак вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання.
Відповідачем не надано суду будь-яких документальних доказів, які б спростовували доводи позивача та встановлені фактичні обставини справи, останнім не доведено належного виконання взятого на себе зобов`язання обумовленого договором купівлі - продажу нерухомого майна від 21.11.2019 року та законом.
Відповідно до ч.1 статті 612 Цивільного кодексу України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Нормами ст.ст.691,692ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.
Згідно з ч.ч.1, 2ст.651 ЦК Українизміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.3ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України.
Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ст. 651 ЦК України).
Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття«значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.
В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2ст. 651 ЦК України.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верхового Суду від 27.11.18 у справі №912/1385/17, а також і у вищевказаній постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі 6-1449цс17.
Практичне застосування цієї норми ЦК України висвітлено у Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року провадження № 6-75цс13, в якій зокрема зазначено, що суд оцінює істотність порушення договору використовуючи термін «значна міра», яка проявляється у позбавленні сторони бажаного результату, який вона мала отримати при укладенні договору. При цьому вина сторони, яка істотно порушила договір, не має будь-якого значення ні для оцінки порушення як істотного, ні для виникнення права у другої сторони вимагати розірвання договору.
Важливим критерієм істотності порушення договору також є розмір завданої шкоди, спричиненої таким порушенням, і який позбавляє потерпілу сторону отримати бажане при укладенні договору. Мова йде не лише про завдання шкоди у грошовій формі, які є прямими збитками, а також і про становище такої сторони, коли вона позбавляється можливості використовувати отримані результати договору.
Встановлюючи обставини справи та оцінюючи наявні докази суд оцінює також співвідношення розміру шкоди та з тим, що могла очікувати від виконання договору потерпіла сторона.
Суди встановлюють не тільки наявність істотного порушення договору, але й наявність завданої шкоди другою стороною, яка проявляється у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, їх розмірі, який позбавляє потерпілу сторону отримати бажане при укладенні договору; а також наявність істотної різниці між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона отримала.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
ЦК України визначає, що правовим наслідком розірвання договору є припинення зобов`язань сторін, при цьому у сторін відсутнє право вимагати повернення виконаного ними за зобов`язаннями до моменту розірвання договору, і при істотному порушенні договору однією із сторін, друга сторона може лише вимагати відшкодування завданих їй збитків у зв`язку з розірванням договору.
Подібна правова позиція, з цього питання висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-158цс12 від 20 лютого 2013 року, в якій також зроблено висновок про те, що виконане за договором до його зміни чи розірвання поверненню не підлягає, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладене вище, можна зробити висновок, що підставою для розірвання договору є його істотне порушення однією із сторін, при цьому сторона, якій завдано таке порушення має довести реальну наявність такої шкоди та належним чином обґрунтувати свої доводи, а також надати належні та допустимі докази, що їх підтверджують, оскільки відсутність обґрунтованого підтвердження доводів про наявність завданої шкоди не матиме правового значення для розгляду справи.
Отже, зі змісту статті 651 ЦК України вбачається, що розірвання договору вважається екстраординарною подією, що передбачене у вичерпному переліку підстав.
Таким чином відповідач , будучи покупцем за договором не здійснив повний та своєчасний розрахунок з позивачем згідно умов укладеного договору купівлі - продажу нерухомого майна від 21.11.2019 року.
Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим, неотримання позивачем очікуваного при укладенні договору результату встановлює істотність порушення відповідачем його умов.
Наведені вище обставини підтверджують те, що відповідач дійсно допустив істотне порушення умов договору, оскільки він не здійснив своєчасну та повну оплату за придбання нерухомого майна за умовами договору, внаслідок чого продавець не отримав грошові кошти, що у своїй сукупності є підставою для розірвання договору в судовому порядку у відповідності до змісту ч.2 ст.651ЦК України.
Стаття 611ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Верховний Суд в постанові від 24.06.2020р. у справі №922/2216/19 зробив висновок, що за змістом частини 2 статті 651 ЦК України підставами для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін є 1) істотне порушення договору другою стороною або 2) встановлення умовами договору або законом конкретних випадків, настання яких є підставою для ініціювання стороною процедури примусового розірвання договору. При цьому у першому випадку сторона має довести обставину істотності порушення договору, тоді як у другому випадку достатнім є факт настання певної прямо передбаченої договором (законом) в якості підстави для розірвання договору обставини.
З огляду на встановлений судом факт порушення відповідачем істотних умов договору купівлі - продажу нерухомого майна від 21.11.2019 р. року, відповідно, наявність передбачених договором та встановлених законом підстав для його розірвання.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням всіх обставин справи,враховуючи вимогист.81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини,на які вона посилається,як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача,суд приходить до висновку,що позовні вимоги підлягають до адоволенняз підстав та мотивів викладених вище.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 89, 141, 263-265, 280-281, 288-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрела» до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна задовольнити.
Розірвати договір купівлі-продажу квартири з ростроченням платежу, укладений 21.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. і зареєстрований в реєстрі за номером 3588.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .
Суддя І.О.Гордійчук