ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 серпня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2592/20

Головуючий у першій інстанції - Коваленко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/973/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року (ухвалене о 15:31) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих (отриманих) грошових коштів внаслідок визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просила стягнути з відповідача 132 248,02 грн, які складаються із 43 300 грн безпідставно набутих грошових коштів, інфляційних втрат у сумі 78 616,52 грн та 3% річних в сумі 10 332,97 грн.

Позов обґрунтовувала тим, що 14.04.2013 вона уклала з ОСОБА_2 , який діяв як представник від імені та в інтересах ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 12.04.2013, договір купівлі-продажу автомобіля марки DAEOO LANOS, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . На виконання умов договору, в якості оплати за автомобіль, батьком позивачки ОСОБА_2 було передано грошові кошти в розмірі еквівалентному 5 000 доларів США, про що останнім було надано розписку. Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05.10.2018, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2017, постановою Чернігівського апеляційного суду від 13.02.2019 встановлено, що ОСОБА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_4 придбали вищевказаний автомобіль за кошти еквівалентні 5 000 доларів США у ОСОБА_2 , при цьому ОСОБА_3 , у чиїх інтересах за довіреністю діяв ОСОБА_2 , грошей не отримував.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13.02.2019 було визнано недійсними довіреність від 12.03.2013 видану від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та договір купівлі-продажу автомобіля марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; визнано недійсною реєстрацію вказаного автомобіля та право власності на автомобіль визнано за ОСОБА_3 . Під час судового розгляду справ придбаний позивачкою автомобіль був арештований та вилучений з її володіння.

Оскільки судом було визнано недійсними довіреність та договір купівлі-продажу автомобіля, за якими ОСОБА_2 як представник продавця ОСОБА_3 , отримав гроші за вищевказаний автомобіль, але не передав їх останньому, то у відповідача відсутні правові підстави збереження переданих позивачкою грошових коштів за автомобіль у сумі еквівалентній 5 000 доларів США, а тому вони підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуті. Однак, вимоги позивачки щодо повернення коштів відповідачем не виконуються.

У заяві про зменшення позовних вимог, поданій позивачкою у квітні 2021 року, остання визначила суму безпідставно набутих коштів, що підлягають стягненню на її користь, в розмірі 43300 грн, яка зазначена у довідці-рахунку від 16.04.2013.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.04.2021 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що саме ОСОБА_2 , діючи на підставі довіреності, яка в подальшому визнана недійсною, реалізував повноваження за власника щодо укладення договору купівлі-продажу належного ОСОБА_3 автомобіля від його імені через комісіонера ПП «МПП Вибір».

Наголошує, що оскільки саме ОСОБА_2 отримав 44300 грн за автомобіль, реалізований ним від імені власника через комісіонера, що встановлено судовими рішеннями, тому він зобов`язаний повернути ці кошти позивачці.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, позовні вимоги позивачки ґрунтуються на припущеннях, а отже не підлягають задоволенню.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

У матеріалах справи міститься копія розписки від 11 квітня 2013 року, згідно якої ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_1 отримав гроші в сумі 5000 доларів США за проданий ним автомобіль марки Део Ланос у покупця ОСОБА_4 , що складена, за твердженням позивачки, на виконання умов договору купівлі-продажу спірного автомобіля марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) НОМЕР_1 (а.с. 7).

16.04.2013 ПП «МПП Вибір» було видано ОСОБА_1 довідку-рахунок серії НОМЕР_3 про те, що їй було продано і видано автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) НОМЕР_1 вартістю 43 300 грн (а.с. 21). Даних щодо особи продавця вказана довідка не містить.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2017 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна (а.с. 12-15). Речовий доказ: автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5», номер шасі НОМЕР_1 , необхідно зберігати на штраф майданчику Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві до вирішення питання про його належність в порядку цивільного судочинства.

Даним вироком встановлено, що 12.12.2012 ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_3 договір оренди автомобіля з правом викупу автомобіля, заплативши при цьому завдаток в розмірі 1500 грн, та отримав в оренду автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . У подальшому у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним автомобілем. Реалізуючи свій злочинний ОСОБА_6 продав вищевказаний автомобіль невстановленій особі.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13.02.2019 (справа №747/464/14) рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05.10.2018, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу та реєстрації автомобіля відмовлено, скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсною довіреність від 12.04.2013 видану від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчену приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Рівненської області Верджиковським О.М. та яка зареєстрована в реєстрі за № 397. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , на підставі якого ПП «МПП Вибір» 16.04.2013 було видано довідку рахунок № НОМЕР_4 серії ААВ. Визнано недійсною реєстрацію автомобіля марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , здійснену на ОСОБА_1 , яку здійснило Прилуцьке ВРЕВ ДАІ Чернігівської області. Визнано право власності на автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 за ОСОБА_3 (а.с. 8-11, 17-20).

Вказаною постановою апеляційного суду, зокрема, було встановлено наступне.

Згідно даних Державної автомобільної інспекції автомобіль марки DAEWOO LANOS 1.5», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер на шасі НОМЕР_1 , який попередньо належав ОСОБА_3 , 16.04.2013 знятий з обліку для реєстрації в Прилуцькому МРЕВ Чернігівської області, а 20.04.2013 зареєстрований в тому ж МРЕВ, як транспортний засіб, придбаний в торгівельній організації на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно копії довіреності ВТЕ № 338113 від 12.04.2013 ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які мешкають в м. Прилуки Чернігівської області, управляти та розпоряджатись належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві 0.12.2010 автомобілем марки «DAEWOO LANOS 1.5», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Довіреність видана з правом продажу його за встановленим законом порядком, обміну, страхування, здачі в оренду, передачі в позичку, переобладнувати на свій розсуд ТЗ та його агрегати і вузли, зміни номерних агрегатів і вузлів, огляду на митницях, поїздок за кордон. Для чого надається право керувати згаданим транспортним засобом під час здійснення визначених цією довіреністю повноважень, зняти його з обліку та здати державні номерні знаки або поставити на облік в органах ДАІ та одержати транзитні номери, при необхідності продовжити термін їх дії та інші повноваження. Довіреність видана терміном на п`ять років з правом передовіри повноважень третім особам з правом використання транспортного засобу за межами України в порядку, встановленому чинним законодавством, і дійсна до 12.04.2018. Довіреність прочитана та підписана ОСОБА_7 і посвідчена приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О.М. (т. 1 а.с. 6 справи № 747/464/14).

Реєстрація автомобіля марки «DAEWOO LANOS 1.5», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 за ОСОБА_1 проводилась на підставі встановленого законодавством пакету документів - заяви про реєстрацію автомобіля, поданої ОСОБА_1 , довідки рахунку, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_3 , облікової картки на автомобіль, заяви ОСОБА_1 про відмову проведення дослідження транспортного засобу, заяви про внесення в облікові документи осіб, які мають право користуватися транспортним засобом, заяви про зняття з обліку автомобіля, поданої ОСОБА_2 , довіреності на ім`я ОСОБА_2 , результатами перевірки по базах «Арешт АМТ», та «Контроль АМТ», де зазначено про відсутність арештів та контролів на даний автомобіль, квитанції про сплату за послуги (т. 1 а.с. 121-136 справи № 747/464/14).

15.04.2020 ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 вимогу щодо повернення грошових коштів в сумі 5 000 доларів США (а.с. 22-24).

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено судом та зазначалось вище, 16.04.2013 ПП «МПП Вибір» видано ОСОБА_1 довідку-рахунок серії НОМЕР_3 , відповідно до якої останній продано автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) НОМЕР_1 вартістю 43 300 грн (а.с. 21).

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

За змістом пункту 8 наведеного Порядку (в редакції, чинній станом на 16.04.2013) Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, зокрема, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Таким чином, довідка-рахунок підтверджує обставини укладення договору купівлі-продажу автомобіля.

Однак, із вищевказаної довідки-рахунку від 16.04.2013 не вбачається та не можливо встановити, що продавцем автомобіля був саме ОСОБА_2 і саме йому були передані кошти за продаж автомобіля в сумі 43 000 грн.

Будь-які інші докази, які б підтверджували продаж автомобіля та отримання від цього грошових коштів саме відповідачем у матеріалах справи відсутні.

Більш того, з наданої позивачкою копії розписки від 11.04.2013, оригінал якої відсутній, вбачається, що гроші за продаж автомобіля були отримані від ОСОБА_4 , а не від ОСОБА_1 .

Таким чином, є вірним висновок районного суду, про те, що матеріалами справи, зокрема судовими рішеннями, не встановлювався факт передачі грошових коштів ОСОБА_8 у сумі 44300 грн відповідачу ОСОБА_9 .

Враховуючи встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, надані на підтвердження позовних вимог, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що саме ОСОБА_2 , діючи на підставі довіреності, яка в подальшому визнана недійсною, реалізував повноваження за власника щодо укладення договору купівлі-продажу належного ОСОБА_3 автомобіля від його імені через комісіонера ПП «МПП Вибір», з огляду також на те, що довіреність, на яку посилається позивачка, була видана на ім`я двох осіб ( ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ) та у матеріалах справи відсутні відомості в чиїх саме інтересах діяв комісіонер ПП «МПП Вибір».

Посилання позивачки на віднайдену копію постанови про закриття кримінального провадження від 07.08.2014, в якій зазначено, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що дійсно ОСОБА_2 продав автомобіль позивачці, також не заслуговують на увагу відповідно до приписів ч. 3 ст. 367 ЦПК України, за якими докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають та в основному направлені на переоцінку доказів, у зв`язку з чим відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко