Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Штифорук О. В. , за участю секретаря судового засідання - Сороки С.В.,

розглянувши за у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2021 року до провадження Іллічівського раайонного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою судді від 05 травня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито, справу призначено до підготовчого засідання на 31 травня 2021 року.

Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року справу призначено до судового розгляду (а.с.25-26).

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідовлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, просила справу призначити до судового розгляду.

Відповідач - представник Маріупольської міської ради Донецької області за довіреністю Черноусов В.., належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив рішення ухвалити на розсуд суду та надав до матеріалів справи копії правової справи на оспорювану нерухомість.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що на підставі договору обміну, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу від 12 жовтня 2004 року за р.№ 3188, позивач є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Договір обміну зарестрований у МКП "Маріуольське БТІ" від 13 червня 2005 року за р.№ 7278706-1/2 ч. та на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 04.04.2008 року за р.№ 3-933, виданого Третьою маріупольською нотаріальною конторою, зареєстрованого у МКП "Маріупольське БТІ" 11.04.2008 року за р.№ 7278706-1/2ч. Згідно технічної інвентарізації проведеній 23.09.2020 року однокімнатна квартира АДРЕСА_2 має житлову площу 17,8 кв.м., загальну площу 32,7 кв.м. (а.с.16).

Ринкова вартість зазначеної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , згідно висновку про вартість майна зі звіту про оцінку нерухомого майна № АВ0653, складеного ПП "Капітал-Експерт" м. Маріуполя, станом на 24 березня 2021 року становить 106 350,00 грн (а.с.17).

Враховуючи, що тривалий час позивач не користувалася документами, які підтверджують її право власності, їх місце знаходження вона не пам`ятає, тому документи були втрачені. Пошуки впродовж року не дали результатів, тому 01 грудня 2020 року позивач звернулася до Кальміуського відділення поліції ЦВП ГУНП в Донецькій області. Звернення зареєстровано до журналу ЄО Кальміуського ВП за № 27172 від 01.12.2020 року.

Також позивач зверталась до Донецького обласного державного нотаріального архіву щодо отримання дублікату договору міни, але видати дублікат не виявилось можливим, оскільки всі документи приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Танаджи Г.Г. за 1997-2005 роки прийняті на зберігання в Донецткий обласний державний нотаріальний архів залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких на теперішній час відсутній (а.с. 15).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст.82 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації) на території Донецької області та вихід частини території області з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі в м. Донецьк Донецької області.

В зв`язку з цим позивач позбавлений можливості в повному обсязі здійснювати права власника майна, а саме розпоряджатися квартирою.

Факт належності позивачу ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_3 , , повністю підтверджується наданими письмовими доказами: свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. 04 квітня 2008 року (спадкова справа № 273), згідно якого ОСОБА_1 є спадкоємцем цілої частки майна, що складається з 1/2 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), та довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, якою підтверджується реєстрація позивача ОСОБА_1 з 23 жовтня 2007 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.9).

Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України проголошує «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищою Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютою 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідност. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, встановлені судом обставини вказують на можливість застосування до спірних відносин положень ст. 392 ЦК України, а тому позов ОСОБА_1 про визнання права власності на майно ґрунтується на законі, її вимоги щодо визнання права власності підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12,13,81,206,258,259,263-265, 280-281 ЦПК України, ст. 15, 321, 328, 392 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на нерухоме майно, а саме - квартиру за адресою : АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2021 року.

Суддя: О. В. Штифорук