П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Київ

справа № 759/15992/17

провадження № 22-ц/824/220/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Іванової І.В. (суддя-доповідач), Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна дільниця № 6, ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року у складі судді П`ятничук І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна дільниця № 6, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Мороза В.П.,звернувся до суду із позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна дільниця № 6, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 10 254 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., витрати за проведення експертних послуг у розмірі 4 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

04 липня 2017 року сталось залиття квартири позивача.

Відповідно до акту про залиття складеного 07 липня 2017 року відповідачем КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» ЖЕД № 6, причиною залиття є порив стоякової ГВП в квартирі АДРЕСА_2 , в якій зареєстровані інші відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Внаслідок залиття квартири позивача, йому було завдано матеріальну шкоду в розмірі 10 254 грн., згідно Висновку за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 1-03/08 від 03 серпня 2017 року проведеного ТОВ «Український центр судових експертиз».

Позивач вважає, що оскільки будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі відповідача, який здійснює прямий нагляд за справністю трубопровідних (стоякових ГВП) та інших систем у будинку АДРЕСА_1 , тому через недотримання вимог законодавства КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києві» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , йому було завдано матеріальну шкоду в зазначеному розмірі яка підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів.

ОСОБА_1 також зазначив, що не зважаючи на встановлену актом про залиття вину, відповідачі відмовляються усунути завдані збитки та сплатити компенсацію, тому він вимушений користуватись пошкодженою квартирою, що наносило йому душевні страждання та суттєво вплинуло на психоемоційний стан і здоров`я, а тому вважає, що відповідачі зобов`язані відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн.

Крім того, позивачем додатково були понесені витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 5 000 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 4 000 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн., які, на його думку, також мають бути стягнуті з відповідачів.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києві» зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, неправомірних дій саме підприємством. В матеріалах справи відсутні будь-які докази протиправних дій чи бездіяльності комунального підприємства які б могли призвести до залиття квартири.

Отже відповідач вважає, що позовні вимоги до нього є недоведеними та необґрунтованими, а тому просив суд відмовити у їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 також подала відзив на позовну заяву, в якому пояснила, що прорив стояка стався в зоні відповідальності ЖЕД-6, що підтверджується актом від 07 липня 2017 року, підписаним його керівництвом, тому посилаючись на необґрунтованість позовних вимог щодо неї, просила відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна дільниця №6 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 10 245 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4 000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., а всього 19 894 грн.

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову щодо комунального підприємства.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуваним рішенням не встановлено, які саме дії чи бездіяльність призвели до заподіяння шкоди, не прослідкований причинно-наслідковий зв`язок між діями та шкодою, та не оцінено докази та аргументи, що вказують на відсутність вини підприємства, а також докази, які ставлять під сумнів наявність шкоди та її розмір в наслідок залиття квартири у 2017 році відповідача - 2.

Відповідач зазначає, що пошкодження майну позивача були нанесені залиттям його квартири ще в 2014 році, відшкодування за які ним вже було отримано, в межах іншого судового провадження, але відновлення ламінованого покриття здійснено не було та доказів проведення ремонту не надано.

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» вважає, що питання про подвійне відшкодування за залиття, яке трапилось у 2014 році не було проаналізовано судом.

Більш того, судом проігноровано та не надано оцінку доказам, які підтверджують відсутність звернень відповідача 2 до КП стосовно будь-яких проблем з мережами водопостачання на яких сталась аварія, як і порушення останнім обов`язку щодо повідомлення про несправності на своїх мережах.

Судом також не взято до уваги положення п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» та ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Крім того, апелянт вважає, що висновок експерта № 1-03/08 від 03 серпня 2017 року є неналежним доказом у справі, оскільки, допитаний в судовому засіданні експерт зазначив, що не впевнений у тому, що сліди залиття, збитки за які відображені у складеному ним звіті не є тими самими слідами залиття, які він оцінював у 2014 році.

Зауважує, що судом помилково встановлено, що комунальне підприємство є балансоутримувачем житлового будинку в якому сталося залиття.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу КП залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки, як він вважає, суд першої інстанції, розглядаючи спір, з достатньою повнотою з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов від відповідача ОСОБА_3 , остання просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до неї та ОСОБА_2 залишити без змін.

ОСОБА_3 вважає, що апеляційна скарга КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не містить обґрунтування наявності підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України для скасування рішення районного суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимоги до комунального підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 20 254грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 січня 2014 року (а.с. 16-17, т.1 ).

04 липня 2017 року сталося залиття квартири і цей факт сторонами не оспорюється.

07 липня 2017 року комісією в складі головного інженера ОСОБА_4 , майстра технічної дільниці ОСОБА_5 , майстра ремонтної дільниці ОСОБА_6 було складено акт про залиття, аварію, що трапилась у системі Центрального опалення, гарячого або холодного водопостачання про залиття квартири АДРЕСА_1 та встановлено, що причиною залиття є порив стояка ГВП в квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 11 т.1 ).

В акті зазначено, що квартирі АДРЕСА_1 були нанесені матеріальні збитки в наступних об`ємах: кімната площею 18,1 кв.м. - пошкоджено ламінат на підлозі; кімната площею 13,2 кв.м. - пошкоджено ламінат на підлозі.

Висновки і рекомендації комісії: провести ремонтні роботи в вищевказаних об`ємах.

Вказаний акт підписаний головним інженером ОСОБА_8, майстром технічної дільниці ОСОБА_5 та затверджений начальником «ЖЕД № 6» ОСОБА_7.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення експертно будівельно-технічного дослідження № 1-03/08 від 03 серпня 2017 року кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень в квартирі, завданих в результаті залиття водою, що сталося 04 липня 2017 року і відповідно вартість матеріальної шкоди, завданої при цьому власнику квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час складення висновку становить 10 254 грн. (а.с. 21-37, т. 1).

Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Отже, оцінивши зібрані по справі докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києві» ЖЕД № 6 у завданих матеріальних збитках, заподіяних майну позивача внаслідок залиття його квартири, оскільки наявним в матеріалах справи актом від 07 липня 2017 року було встановлено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є порив стояка ГВП в квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку, власниками якої є інші відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В свою чергу, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зі свого боку, не спростували відомостей, викладених у акті, остання лише бездоказово заперечую свою вину у заподіянні шкоди, що робить її доводи в цій частині неспроможними.

В матеріалах справи відсутні докази які б вказували на те, що відповідачі, власники квартири, в якій стався прорив стояка, звертались до обслуговуючої компанії стосовно будь-яких проблем з мережами водопостачання на яких сталась аварія. Клопотання про призначення у даній справі судової експертизи для встановлення причини залиття належної позивачу квартири та вартості спричиненої йому в результаті цього матеріальної шкоди ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не заявлялось і не було жодних обставин, які б перешкоджали відповідачам заявити таке клопотання, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Крім того, оскільки апеляційний суд дійшов висновку щодо стягнення майнової шкоди саме з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи мають похідний від позовних вимог характер, тому з останніх на користь позивача надлежить також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4000 грн.

Згідно із ч.2, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 30 вересня 2020 року постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 389 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 10 245 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4 000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., тобто по 4 820 грн. з кожного.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» судовий збір у розмірі по 480 грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: