Справа № 308/6519/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в інтересах та від імені якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2 , до

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,

про припинення права власності на частку у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з позовом про припинення права власності на частку у спільному майні.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй належить право власності на 10/12 часток житлового будинку АДРЕСА_4 . Рідним братам позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належать на праві власності по 1/12 частки даного будинку. Оскільки дані частки є незначними, виділ в натурі належних відповідачам часток є технічно неможливим, а також те, що останні фактично не проживають в данному будинку, а отже припинення права відповідачів на частку у зазначеному майні не завдасть істотної шкоди іхнім інтересам, позивач просить припинити право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 2/12 часток даного будинку та визнати його за нею.

В останнє судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, однак представник позивачки ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила розглянути справу без їхньої участі, зазначила, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак під час підготовчого судового засідання позовні вимоги повністю визнав, просив розглянути справу без його участі, про що також зазначив у письмовій заяві.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, повторно не з`явився, відзиву не подав, причин неявки не повідомив, у зв`язку з чим, суд розглянув справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5 від 15.03.2019 року, зареєстрованим в реєстрі за №343, та виданим приватним нотаріусом

Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Форкош М.М., ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_4 . Окрім цього, в свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/12 частки даного будинку гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ще не видано.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №159784258 від 15.03.2019 року, житловий будинок, загальною площею 40,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві спільної часткової власності в розмірі 4/12 ОСОБА_6 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 295 та виданого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Форкош М.М., вбачається, що ОСОБА_1 успадкувала спадщину від ОСОБА_7 у вигляді земельної ділянки загальною площею 0,2498 га, що розташована в АДРЕСА_4 за кадастровим :11:014:0017.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 158878460 від 07.03.2019 року, підтверджено, що дана земельна ділянка належить на праві власності позивачці - ОСОБА_8 .

Також встановлено та підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.03.2019 року за № 296, що позивачка ОСОБА_6 успадкувала за померлим батьком - ОСОБА_7 майно у вигляді Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_4 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 158881032 від 07.03.2019 року.

З заяв ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.04.2016 року, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.04.2016 року, вбачається, що останні прийняли спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_5 .

Згідно із звітом про оцінку майна - житлового будинку загальною площею 80,6 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , вартість даного майна станом на 21.10.2020 року становить 425 311,69 гривень.

Нотаріально посвідченою заявою відповідача ОСОБА_4 від 29.01.2021 року засвідчений факт визнання останнім позовних вимог ОСОБА_6 , а також отримання ним від позивачки компенсації за належну йому 1/12 частку у житловому будинку АДРЕСА_4 у повному обсязі в сумі 35 442,64 гривні.

Квитанцією від 13.05.2021 року за №FPT_FEE_AB290998MVV_19249618, код 5581-1442-9039-3010, підтверджений факт перерахування представником позивача на депозитний рахунок ТУ ДСА в Закарпатській області 35 442,64 грн. грошової компенсації за належну ОСОБА_3 1/12 частку даного будинку.

З нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які проживають по сусідству з будинком АДРЕСА_4 , вбачається, що з часу смерті подружжя ОСОБА_11 , будинок доглядає їхня донька ОСОБА_1 . Ніхто інший будинком не піклкується, ніхто не приїжджає.

Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Поняття спільної часткової власності визначено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

У відповідності до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 155 ЖК України, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості такого виділення. він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою ст. 346 ЦК України визначено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 365 ЦК України встановлено порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на

частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності

з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

У ході розгляду справи встановлено, що позивачу в сукупності належить 10/12 частин спірного житлового будинку та земельна ділянка, на якій він розташований.

У той же час, відповідачам на праві власності належить по 1/12 частині спірного житлового будинку кожному, і ця частка, з врахуванням загальної площі житлового будинку 80,6 кв.м (в тому числі житлової - 40,7 кв.м) та земельну ділянку - 0,02498 га., частка відповідачів у праві спільної часткової власності є незначною, виділення частки такого розміру у натурі є неможливим та недоцільним.

Крім того, перебування спільного житлового будинку у спільній частковій власності створює для позивачки перешкоди у реалізації свого права власності в повній мірі (зокрема, щодо розпорядження належним їй майном), вона не може його ні продати, ані зробити в ньому ремонт без згоди відповідачів, які відмовляються від будь-яких переговорів та домовленостей з нею. У той же час, відповідачі не беруть ніякої участі в утриманні будинку, не бажають використовувати нерухоме майно для господарських чи інших цілей.

Судом також встановлено, що відповідачі не проживають у вказаному будинку, зареєстровані за іншими адресами.

У ході розгляду справи відповідач ОСОБА_4 визнав позовні вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 204 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про розгляд справи у судові засідання не з`являвся, заперечень щодо припинення його частки у майні, або щодо розміру грошової компенсації суду не надав.

Оцінюючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд вважає, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України.

Відповідно ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 отримав від позивачки ОСОБА_6 грошову компенсацію за належну йому 1/12 частку в житловому будинку АДРЕСА_4 , в повному обсязі в сумі 35442,64 грн, згідно висновку про вартість майна, виготовленого 21.10.2020 року ФОП ОСОБА_12 , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_4 від 29.01.2021 року.

Крім того, позивачем на виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області грошові кошти у сумі 35 442,64 гривень - вартість 1/12 частки в житловому будинку АДРЕСА_4 ,, належної відповідачу ОСОБА_3 .

Таким чином, на підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 обгрунтовані, законні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги висновок суду про задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів також належить стягнути на користь позивачки 840,80 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 346, 355, 356, 358, 365 ЦК України, ст. ст. 12, 89, 204, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/12 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

3. Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/12 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_3 .

4. Компенсувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , у рахунок відшкодування вартості 1/12 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 - 35 442,64 гривень (тридцять п`ять тисяч чотириста сорок дві гривні 64 коп.) з депозитного рахунку № UA0018501 ТУ ДСА України в Закарпатській області, відкритому в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, , які внесено на підставі квитанції АТ «А-Банк» від 13.05.2021 року, код квитанції 5581-1442-9039-3010.

5. Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/12 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

6. Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/12 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_4 .

7. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , та з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття

апеляційного провадження або прийняття постанови.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуюча суддя Н.І. Зарева