Справа№592/2743/21
Провадження №2/592/1103/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який разом із представником підтримала у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що у період з 03.07.2009 року по 14.12.2015 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 . Від шлюбу у подружжя народилася дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час спільного проживання відповідач часто приходив додому у стані алкогольного сп`яніння, вчиняв сварки у присутності сина, що негативно впливало на психоемоційний розвиток останнього. Станом на час звернення до суду, ОСОБА_3 повністю втратив інтерес до дитини, участі у навчанні та вихованні сина не приймає, не підтримує спортивних починань сина, його фізичним станом здоров`я не цікавиться, повністю ігнорує обов`язки по вихованню дитини, матеріальної допомоги не надає. Будь-яких перешкод для спілкування із сином відповідачу не чинилося. Тому позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його біологічного сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 16.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання з участю сторін.

Ухвалою суду від 11.06.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_3 , повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом надіслання повідомлень про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання останнього, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позовну заяву чи будь-яких пояснень з приводу заявлених вимог не надав, що не позбавляє суд можливості розглянути справу по суті у його відсутність за наявними в справі матеріалами.

Представник Управління «Служби у справах дітей» СМР у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив про підтримання висновку щодо можливості позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у повному обсязі.

Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 03.07.2009 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 03.07.2009 року (а.с.6).

Від шлюбу у подружжя народилася дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 14.12.2015 року по справі №587/2776/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 03.07.2009 року відділом РАЦС Брянківського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №107, було розірвано (а.с.13).

Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за місцем проживання матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Як вбачається із Довідки КУ Сумський НВК «Загальноосвітня школа І ступеня - дошкільний навчальний заклад №11 «Журавонька» м. Суми №18 від 08.12.2020 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчався у школі КУ Сумський НВК №11 в період з 01.09.2016 року по 14.07.2020 року. Біологічний батько дитини ОСОБА_3 упродовж навчання сина у школі до освітнього закладу не приходив, з вчителем початкових класів не спілкувався, дитину до школи не приводив та не забирав, участі у батьківських зборах не приймав. Мати ОСОБА_1 цікавилася вихованням сина, відвідувала батьківські збори, приводила і забирала дитину із закладу освіти (а.с.12).

Практичний психолог ОСОБА_7 у Довідці про обстеження психоемоційного стану ОСОБА_5 та його ставлення до свого біологічного батька ОСОБА_3 зазначила наступне: «За словами хлопчика можна зробити висновок, що емоційного зв`язку між батьком і сином ніколи не було, підтримки та допомоги він від нього ніколи не отримував, інформації про його життя у нього немає. Батько з родиною не проживає, участі у вихованні та розвитку сина не приймає, матеріально не забезпечує, веде антисоціальний спосіб життя, не має авторитету у власного сина, не приділяє йому належної уваги і любові (а.с.18-19).

Між сторонами склалися сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як зазначено в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року по справі №753/2025/19, де також вказано, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 є біологічним батьком неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак він не бере ніякої участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, не підтримує та не сприяє спортивним починанням і досягненням сина, який тричі на тиждень відвідує заняття клубу карате «Прогрес» (а.с.14), а також навчається на курсах англійської мови про Українсько-Британському лінгвістичному Центрі м. Суми (а.с.16), що суперечить забезпеченню інтересів дитини.

Згідно Висновку про можливість позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданого Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради № 27.1-26/1111 від 08.07.2021 року, батько не підтримує із сином ніяких зв`язків, не телефонує йому, не вітає зі святами, не цікавиться його здоров`ям та успіхами у спорті чи навчанні, а навпаки, чинить перепони у спортивних починаннях, не надаючи дозволу на виїзд за межі України для прийняття участі у спортивних зборах і змаганнях. Будь-яких заяв про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною чи з інших питань щодо виховання сина до Управління від ОСОБА_3 не надходило. Управління «Служба у справах дітей» СМР вважає за можливе позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, враховуючи викладене та аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, позбавивши ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує та не піклується про неї, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що не сприяє якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених обставин відповідачем надано не було.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 7, 150, 155, 164, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок повернення судового збору 908 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко