Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1037/21
Провадження № 2/376/899/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Коваленка О.М.,

за участю секретаря Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчого судовому засіданні м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до судового наказу від 03.11.2020 року по справі №376/2410/20 він сплачує аліменти на користь стягувача ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.11.2020 року.

Крім сплати аліментів на сина ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 14.04.2017 року сплачує аліменти на дочку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (в даний час уже повнолітня, але навчається і він за домовленістю з нею сплачує їй аліменти добровільно на час навчання), а на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, хоча відповідно до рішення суду мав би сплачувати лише 1000 грн.

Також, 29.07.2019 року позивач ОСОБА_1 уклав Договір ПЛ-Б/17/-2019 про надання освітніх послуг з Білоцерківським національним університетом, де навчається ОСОБА_1 , на загальну суму 67600 грн., і посеместрово сплачує відповідні кошти, передбачені цим Договором. За 2020 - 2021 навчальний рік до сплати належить 16000 грн. і позивач ОСОБА_1 все їх сплатив. Крім того, позивач оплачує і проживання ОСОБА_1 в гуртожитку. Термін навчання ОСОБА_1 - до 01.07.2023 року.

Позивач ОСОБА_1 , на даний час має підсобне господарство і за рахунок нього сплачує аліменти дітям.

Позивач ОСОБА_1 бажає, щоб його діти отримували однакові аліменти і щоб він міг їх сплачувати , тому змушений звертатися до суду з даним позовом та просить суд:

Зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 заробітку (доходу) на стягнення 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_8 надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутність (а. с. 24).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі (а.с.23).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з вимогами ч. ч. 3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вимогами ч. ч. 2,3 ст.181 СК України той з батьків хто проживає окремо може брати участь в утриманні дитини в грошовій чи натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 23 вказаної Постанови, а також положеннями ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , відповідно до судового наказу від 03.11.2020 року по справі №376/2410/20 він сплачує аліменти на користь стягувача ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.11.2020 року, що підтверджується копією його судового наказу у справі №376/2410/20 (а.с.6).

Крім сплати аліментів на сина ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 14.04.2017 року сплачує аліменти на дочку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (в даний час уже повнолітня, але навчається і він за домовленістю з нею сплачує їй аліменти добровільно на час навчання), а на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, хоча відповідно до рішення суду мав би сплачувати лише 1000 грн., що підтверджується копією рішення у справі №376/512/17-ц (а.с.8-9).

29.07.2019 року позивач ОСОБА_1 уклав Договір ПЛ-Б/17/-2019 про надання освітніх послуг з Білоцерківським національним університетом, де навчається ОСОБА_1 , на загальну суму 67600 грн. (а.с.10), і посеместрово сплачує відповідні кошти, передбачені цим Договором. За 2020 - 2021 навчальний рік до сплати належить 16000 грн. і позивач ОСОБА_1 все сплатив, що підтверджується копією квитанцій (а.с.11). Крім того, позивач оплачує і проживання ОСОБА_1 в гуртожитку, що також підтверджується копіями квитанцій (а.с.11). Термін навчання ОСОБА_1 - до 01.07.2023 року.

Позивач ОСОБА_1 , на даний час має підсобне господарство і за рахунок нього сплачує аліменти дітям. Однак, бажає, щоб його діти отримували одинакові аліменти.

Відповідачка ОСОБА_2 не заперечує, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , та погодилася на зменшення розміру аліментів, що підтвердила своєю заяву про визнання позовних вимог (а.с.23).

Відповідно до положення ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 182,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто у позивача, а саме у ОСОБА_1 перебуває на утриманні двоє неповнолітніх дітей, та повнолітня донька, яка продовжує навчання, а тому суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 щодо зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та щодо задоволення позову відповідачка не має заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3 Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» , ст.ст. 7,181,182,191,192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2,4,12,13, 76, 81,200,206, 211,247, 258,259, 263-265, 351,352,354 ЦПК України, п. п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити в повному обсязі.

Зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 заробітку (доходу) на стягнення 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили.

Відкликати з виконання судовий наказ №376/2410/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 03.11.2020 року, який знаходиться на виконанні у Сквирському районному відділі ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

Зменшення розміру аліментів провести з дати набрання законної сили цим рішенням.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко