Провадження № 22-ц/801/1401/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 рокуСправа № 761/43571/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Матківської М.В.,

за участі секретаря судового засідання Файчук Я.В., представника ОСОБА_1 адвоката Якименко-Шевчук Ю.О., представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» - адвоката Молодецького О.С., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Якименко-Шевчук Юлії Олексіївни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав частково недійсним, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав частково недійсним, мотивуючи його тим, що 15.12.2006 року між ним та АКІБ «Укрсиббанком», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», укладено кредитний договір №0, відповідно до якого він мав отримати у кредит 62 700 швейцарських франків, але отримав дану суму у гривнях. Строк договору до 14.12.2027.

02.08.2010 згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці на користь ПАТ «Укрсиббанку» з позивача стягнуто заборгованість за зазначеним вище кредитним договором у сумі 447196, 13 грн.

11.07.2018 між ПАТ «Дельтабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ПАТ «Дельтабанк» продало право вимоги по кредитному договору №0 від 15.12.2006 «Фінансові компанія «Довіра та гарантія». Загальна сума боргу по даному договору складає 3 140 869,00 грн.

Позивач не погоджується з такою сумою боргу і вважає, що ПАТ «Дельта Банк» внаслідок помилки (ст. 229 ЦК України) зазначив неправдиві відомості, щодо розміру його зобов`язань при укладенні договору № 667/К купівлі продажу майнових прав від 11.07.2018, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом та просив визнати недійсним договір № 667/К купівлі-продажу майнових прав від 11.07.2018, укладений між ПАТ «Дельтабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у частині продажу права вимоги за кредитним договором №0 від 15.12.2006.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Якименко-Шевчук Ю.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 15.12.2006 між АКІБ «УкрСиббанком» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0, відповідно до якого позивачу надано кредит у розмірі 62670 швейцарських франків, що на час укладення договору еквівалентно 261152, 85 грн., строком до 14.12.2027.

18.12.2006 ОСОБА_2 уклав договір іпотеки з «УкрСиббанком», яким забезпечено в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань за кредитним договором № 0 від 15.12.2006.

06.04.2017 постановою головного державного виконавця Барського районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області Лєбєдєвичем В.В., відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 24.11.2016, замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ УкрСиббанку» на його правонаступника ПАТ «Дельтабанк».

З протоколу електронного аукціону № UA-EA-2018-04-20-000028-а від 12.06.2018 вбачається, що власник активів: кредитного портфелю у кількості 146 штук (право вимоги за кредитними договорами) - ПАТ «Дельта Банк», переможець - учасник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», сума яка підлягає сплаті переможцем банку: 8829502,58 грн.

Відповідно до договору № 667/К купівлі продажу майнових прав від 11.07.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 678, за результатами відкритих торгів (аукціону) оформлених протоколом №UA-EA-2018-04-20-000028-а від 12.06.2018, ПАТ «Дельта Банк» (продавець) від якого діє ОСОБА_3 представник на підставі довіреності, виданої Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадировим В.В., який діє на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10 2015 №181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатору банку" рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора" від 20.02.2017 № 619 та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", передав у власність ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (покупцеві) майнові права, які включають право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та /або на інших підставах наведених у додатку №1 до цього договору.

Згідно з додатком №1 до зазначеного вище договору, майнові права по кредитному договору № 0 від 15.12.2006, договору іпотеки від 18.12.2006, договору поруки від 15.12.2006 перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Згідно з платіжним дорученням № Т284000971від 11.07.2018, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», сплатила ПАТ «Дельта Банк» плату за відступлення права вимоги відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2018-04-20-000028-а від 12.06.2018 суму 8829502,58 грн.

Як вбачається з листа директора ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» О.П. Правника від 11.07.2018 адресованого ОСОБА_1 в якому зазначено, що борг позивача перед відповідачем, який необхідно сплатити, складається зі тіла кредиту, процентів та комісії - 3140869,41 грн.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 №181, вирішено розпочати процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Вирішуючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу майнових прав підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, сторони виконали його умови, що свідчить про прийняття обумовлених умов, тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою та третьою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 229 ЦК України встановлено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.200 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Правочини, вчинені під впливом помилки, належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили справжню волю особи. Для визнання правочину недійсним, як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Неправильне уявлення про будь-які інші обставини, крім тих, які зазначені в законі, не може бути підставою для визнання правочину недійсним як такого, що вчинений під впливом помилки. Не є істотною помилка в мотивах правочину, тобто в причинах, що спонукали до його вчинення, крім випадків, встановлених законом (Постанова Верховного Суду від 16.06.2019 року у справі №132/3819/13-ц.).

Доводи апеляційної скарги про те, що оспорений договір слід визнати частково недійним з тих підстав, що борг позивача за цим договором значно перевищує реальний борг, є безпідставними, оскільки передача новому кредитору права вимоги у розмірі, який боржник уважає більшим ніж фактично існуючий, не створює беззаперечного обов`язку боржника щодо відповідальності за зобов`язанням у розмірі, що визначений як відступлений у договорі, оскільки заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на характер, обсяг і порядок виконання боржником своїх обов`язків, при цьому боржник у такому зобов`язанні не позбавлений права звернутись до нового кредитора з пропозицією реструктуризації заборгованості або вимагати обґрунтованого розрахунку заборгованості.

ОСОБА_1 посилається, як на підставу своїх позовних вимог про визнання договору купівлі продажу майнових прав частково недійсним на те, що ПАТ «Дельта Банк», зазначив неправдиві відомості, щодо розміру його заборгованості за кредитним договором № 0 від 15.12.2006 внаслідок помилки, чим увів ТОВ «Фінансову компанія «Довіра та гарантія» в оману стосовно розміру його зобов`язань, з яким він не погоджується, при укладанні спірного договору.

Проте судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивачем на підтвердження цього не було надано жодних належних та допустимих доказів, що відповідач ПАТ «Дельта Банк» під час укладення 11.07.2018 договору купівлі-продажу майнових прав № 667/К допустило помилку, тобто помилялось щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, та що ця помилка має істотне значення.

Посилання адвоката Якименко-Шевчук Ю.О. як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції невирішення клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про залучення його в якості третьої особи, не заслуговують на увагу, оскільки зазначене порушення вимог процесуального закононадвства не потягнули за собою невірне вирішення справи.

У клопотанні ставилось питання про залучення ПАТ «Дельта Банк» в якості третьої особи, а не Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як зазначено в апеляційній скарзі, ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є відповідачем по справі, що виключає можливість залучення ПАТ «Дельта Банк» як третю особу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про доведеність пред`явлених позовних вимог, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено ст. 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Якименко-Шевчук Юлії Олексіївни залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

М.В. Матківська