Справа № 587/731/21
РІШЕННЯ
04 серпня 2021 року Сумський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Черних О.М.
з участю секретаря судового засідання Коплик Ю.Ю.
розглянувши у спрощеному судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (вул. Багговутська, 17-21, м. Київ) про визнання договору недійсним та за зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -
ОСОБА_1 звернувшись до суду з цим позовом, просив визнати недійсним договір позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 3458174, відповідно до якого він отримав кредит в сумі 5000 грн. Вказав, що йому як споживачу відповідно до вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг » не була надана не повідомлено всієї інформації щодо договору, його змісту та умов. В порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не ознайомили з умовами кредитування та всіма ризиками, реальну річну процентну ставку, порядком повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів. Не повідомили про умови та строки обробки його персональних даних. Крім того, вказав, що при укладанні договору не дотримані вимоги щодо укладання договору. А тому просив суд визнати недійсним кредитний договір № 3458174 від 24 березня 2021 року укладений між ним та ТОВ «Мілоан».
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 06 липня 2021 року вказані позови об`єднані в одне провадження.
В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, про що мається письмова розписка, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направлялись.
Представник відповідача, ТОВ «Мілоан», в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду відзив щодо первісного позову, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
З відзиву ТОВ «Міолан» вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , указуючи, що 22 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №3458174, відповідно до якого позивач отримав у позику 5 000 грн. строком на 30 днів. Згідно п.6.1 Кредитного договору цей договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника. Відповідно до п.6.2 кредитного договору, розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладання кредитного договору (афертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (СМС) на мобільний телефон Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно- цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору / електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладання (акцепту). Після укладання цей Кредитний договір розміщується в особистому кабінеті Позичальника. Уклавши кредитний договір № 3458174 від 22 лютого 2021 року, позивач засвідчив згоду з умовами кредитного договору, підтвердив свої права та обов`язки за ним, підтвердив свою здатність виконувати умови цього договору, та, що всі умови договору йому цілком зрозумілі, в підтвердження чого виконав усі вимоги ( пункт 6.3 Кредитного договору). Крім того, на офіційному сайті ТОВ «Мілоан» в мережі інтернет розміщено «Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Мілоан», які є публічною пропозицією на укладання кредитного договору на умовах і в порядку, що визначенні ними, https: //miloan.ua. Вказав, що Закон України «Про споживче кредитування» не поширюється на договори, що місять умови про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця. При укладанні кредитного договору позичальник знав про договірні умови і свідомо погоджувався з ними. Таким чином, відповідач вважає, що кредитний договір відповідає вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. ОСОБА_1 був обізнаний щодо умов та наслідків укладання кредитного договору, але вчасно не виконав взятих на себе кредитним договором № 3458174 від 22 лютого 2021 року зобов`язань. Просив відмовити у задоволенні позову.
З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог та задоволенні зустрічної позовної заяви з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3458174 на суму 5 000,00 грн. строком на 30 календарних днів до 24 березня 2021 року (а.с. 7-14).
Відповідно до наданих відповідачем (за первісним позовом) відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 3458174 від 22 лютого 2021 року позивач користувався кредитними коштами, зокрема 22 лютого 2021 року отримав кредит в розмірі 5000 грн., 24 березня 2021 року сплатив тіло кредиту в розмірі 500 грн., 24 березня 2021 року сплатив комісію за пролонгацію в розмірі 500 грн., 24 березня 2021 року сплатив 1410 грн. проценти по кредиту (а.с. 69-72).
Пунктом 3.3.2. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни, передбачені п.п.1.1.-1.6 та п.2.4 цього Договору. У разі порушення строків повернення кредиту на вимогу Товариства сплатити пеню ( п.3.3.3 Договору).
Пунктом 4.4. кредитного договору встановлена відповідальність Позичальника у разі прострочення зобов`язань з повернення кредиту або сплати процентів за його користування, або інших платежів згідно з умовами цього Договору.
Пунктом 5.1 Договору визначено, що Позичальник підтверджує і гарантує, що він повністю ознайомився і погоджується з умовами цього Договору.
Пунктом 6.3 Договору визначено, що, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього Договору, позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами ( у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому.
Пунктом 6.4 Договору визначено, що укладання Товариством Кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.
Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.п.6.5).
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої ст. 627 та ст. 6 ЦК сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст.ст. 1048-1052,1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі, є: сума кредиту, строк кредитування, умови і порядок його видачі та повернення, відсоткова ставка, порядок зміни і припинення договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір кредиту має бути укладений у письмовій формі (у вигляді паперового документа або у електронній формі).
Згідно з приписами частини другої ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ст. 202 ЦК).
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Підставою недійсності правочину у відповідності до ст. 215 ЦК України є недодержання в момент його вчинення стороною правочину вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За змістом ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до положень частини першої ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" в редакції, що діяла на день укладення договору визначено, що Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону "Про споживче кредитування".
За змістом статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Згідно п. 5 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015р. в справі № 6-1341цс15 відзначив, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.
Згідно із ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування", договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (в редакції на момент укладення кредитного договору) - Фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про: 1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; 2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість; 3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; 4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; 5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; 6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; 7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами.
Судом встановлено, що ТОВ «Міолан», у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію; кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, строк, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір укладений у відповідній вимогам закону письмовій формі. Позивач особистими електронними підписами засвідчив, що він погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені у запропонованому договорі, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Зокрема, договір відповідає вимогам ст.9, ст.12, ст.13, ст.14, ст.19 Закону "Про споживче кредитування".
За таких обставин суд приходить до висновку, що зміст кредитного договору № 3458174 від 22 лютого 2021 року є зрозумілим до прочитання і не може розцінюватись як надання інформації у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб, принаймні в межах тих доводів, які зазначає позивач у позовній заяві.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.
Укладений кредитний договір № 3458174 від 22 лютого 2021 року року таким умовам і вимогам відповідає.
Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що електронний кредитний договір № 3458174 від 22 лютого 2021 року , укладений між сторонами, який відповідає умовам щодо письмової форми, - є несправедливим щодо Позичальника. Не встановлено таких обставин, які б вказували на те, що кредитодавець застосував нечесну практику; в межах заявлених позовних вимог не встановлено порушень прав позичальника укладенням договору на зазначених в ньому умовах. Не доведено введення Позичальника Кредитодавцем в оману при укладанні цього договору.
Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За встановлених обставин суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача; судом не встановлено правових підстав для визнання недійсним кредитного договору № 3458174 від 22 лютого 2021 року. Тому суд відмовляє позивачеві ОСОБА_1 у задоволенні позову.
При подачі позову до суду ОСОБА_1 не сплачений судовий збір з посиланням на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.
З огляду на зазначене, положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджуються на правовідносини, що виникли між сторонами, а тому позивач при поданні позову мав сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 908,00 грн., який суд при ухваленні рішення покладає на рахунок позивача.
Щодо вимог зустрічної позовної заяви, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що кредитний договір укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 є таким, що не суперечить вимогам закону, а, тому відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином.
Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.
Згідно наданого ТОВ «Міолан» розрахунку кредитної заборгованості складає:
-4500 грн. (розмір заборгованості по тілу кредиту з урахуванням здійснених пролонгацій та часткових оплат Позичальника станом на дату надання розрахунку )
-950 грн. ( розмір заборгованості по одноразовій комісії за надання кредиту у розмірі 19% від суми кредиту, відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору 5000 х 19% = 950 грн.)
-3750 грн. - розмір заборгованості по процентам за період користування кредитним коштами з 23.02.2021 р. по 24.03.2021 р (5000х2,5%=125 грн., 125х30=3750 грн.)
-500 грн. розмір заборгованості по комісії за надання пролонгації, згідно додатку № 3 до договору
-1687 грн. 50 коп. розмір заборгованості по процентам за період користування з 25.03.2021 року по 08.04.2021 ( 4500грн. х 2,5% = 112 грн. 50 коп в день, 15х112 грн. 50 коп. = 1687 грн.)
-8775 грн. 00 коп. (4500грн. х 5% =225 грн. 00 коп в день, 39х 225 грн. 0 коп. = 8775 грн.)
-90 грн. ( 4500 грн.х1% =45 грн. в день, 2х 45 грн. = 90 грн.)
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Мілоан» обґрунтованими та такими, що підлягають задовленню.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Представником ТОВ «Міолна» надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з ОСОБА_1 у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76-82, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354, пп.15.5, п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 526, 610, 611, 625, 626, 629, 634, 638, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України ««Про електронний цифровий підпис»,суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» ( вул.. Багговутська, 17-21, м. Київ) про визнання договору недійсним відмовити .
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 06 серпня 2021 року

Суддя О.М.Черних