Провадження № 8/161/1/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року за нововиявленими обставинами в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року, ухваленого в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В поданій заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що підставою для перегляду рішення суду є істотні обставини, що не були відомі на час розгляду справи та були встановлені 19 листопада 2019 року під час спілкування позивача ОСОБА_2 з ОСОБА_3 . Зокрема, ОСОБА_2 тоді визнала, що вона передала їй на виконання боргової розписки від 28 травня 2015 року лише 5000 доларів США, а не 25 900 доларів США, як раніше зазначала в позовній заяві та в ході розгляду справи. На думку заявника, визнання ОСОБА_2 вищевказаної обставини є нововиявленою обставиною та узгоджується з її запереченнями на позов та відомостями, які відображені в розписці №2 від 21 березня 2017 року. Цю розписку вона знайшла в себе лише після ухвалення рішення судом першої інстанції, оскільки хворіє «паркінсонізмом» та має слабку пам`ять. Крім того, вже після ухвалення рішення судом першої інстанції в цій справі її представник направив адвокатський запит у ГУ ДФС України у Волинській області про декларування доходів особами, які виконували будівельні роботи в будинку. Однак, така інформація є конфіденційною. Наведене викликає в неї обґрунтовані сумніви щодо достовірності актів виконаних робіт, складеними такими особами.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи заяви, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви, виходячи з наступного.

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що в травні 2015 року між нею та відповідачем була досягнута усна домовленість щодо укладення договору купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . 28 травня 2015 року вона, в присутності сина відповідача ОСОБА_3 , передала ОСОБА_1 авансовий платіж в розмірі 25 903 дол. США, що підтверджується розпискою. В зазначеній розписці було також обумовлено, що вартість будинку складає 68 000 дол. США і що загальну суму покупець зобов`язується виплатити до 01 вересня 2018 року. 09 жовтня 2015 року позивач та відповідач уклали нотаріально посвідчений попередній договір про укладення договору купівлі - продажу вищевказаного житлового будинку і земельної ділянки не пізніше 01 вересня 2018 року за ціною 891 480 грн, що становить 39 100 дол. США станом на день укладення попереднього договору. В подальшому, впродовж 2015-2017 років позивач сплатила відповідачу ще 8 036 дол. США та 1000 Євро. Крім того, протягом 2016-2017 років позивач за особисті кошти та з дозволу власника ОСОБА_1 виконала роботи в будинку на суму 64 746,16 грн.

Оскільки відповідач відмовила їй в укладенні договору купівлі-продажу на умовах попередньої угоди, вона звернулася до останньої з проханням повернути їй сплачені авансом кошти, однак станом на дату звернення до суду кошти повернуті не були, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 35 069 дол. США 58 центів сплачених авансом за житловий будинок загальною площею 105,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,1855 га, яка розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Струмівка, по курсу НБУ на момент виконання рішення суду та 64 746,16 грн за виконані в житловому будинку невід`ємні поліпшення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 33 939 дол. США та 1000 Євро авансу за неукладеним договором купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 , 64 746,16 грн витрат на поліпшення майна та 8 810 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 23 травня 2019 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року в частині стягнення судового збору скасовано. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року, ухваленого в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за з нововиявленими обставинами прийнято до розгляду та відкрито провадження за вказаною заявою.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2020 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зупинено до завершення розгляду Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 травня 2019 року.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Філюк Т.М. від 22 березня 2021 року прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі № 161/10477/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Постановою Верховного Суду від 27 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 травня 2019 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на поліпшення майна скасовано. Справу в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на поліпшення майна передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року в нескасованій при апеляційному розгляді частині та постанову Волинського апеляційного суду від 23 травня 2019 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансу залишено без змін. З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року та постанова Волинського апеляційного суду від 23 травня 2019 року в скасованій частині втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2021 року поновлено провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 161/10477/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвалою від 04 серпня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року за нововиявленими обставинами в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів в частині позовних вимог про стягнення витрат на поліпшення майна провадження закрито.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Наведений у статті 423 ЦПК України перелік підстав для перегляду судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є вичерпним.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як зазначено у п.7 вищезазначеної Постанови, питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Зі змісту заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами вбачається, що ОСОБА_1 фактично вважає нововиявленою обставиною те, що ОСОБА_2 після ухвалення судом рішення та після набрання цим рішенням законної сили за результатами апеляційного перегляду в поза процесуальному порядку, в ході приватного спілкування нібито визнала, що вона передала їй на виконання розписки від 28 травня 2015 року лише 5000 доларів США, а не 25 900 доларів США, як раніше зазначала в позовній заяві та в ході розгляду справи.

Наведене свідчить, що заявник посилається на обставини, які не існували на час ухвалення рішення та виникли після його ухвалення, тому вони не можуть вважатися нововиявленими обставинами. Можлива зміна позиції сторони щодо повного чи часткового підтримання/визнання заявлених позовних вимог вже після ухвалення судом рішення в спірних правовідносинах не є нововиявленою обставиною та не може бути підставою для його скасування. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на час звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в цій справі вже було відкрите касаційне провадження, а тому заявник мала можливість обґрунтовувати свою позицію відповідними доказами в процесуальному порядку.

Покликання заявника на наявну в неї розписку №2 від 21 березня 2017 року, як на нововиявлену обставину, суд також відхиляє, оскільки ОСОБА_1 зазначала про наявність в неї такої розписки в своїй апеляційній скарзі та заявляла клопотання про прийняття вказаного документа в якості доказу, який не був поданий нею до суду першої інстанції з поважних причин. Таким чином, доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами свідчать про її незгоду з рішенням суду, переоцінку доказів, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

Суд, аналізуючи аргументи заявника, не вважає їх такими, що мають значення для скасування за нововиявленими обставинами рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, оскільки визнання позивачем певних обставин в спірних правовідносинах в поза процесуальному порядку та після ухвалення рішення судом не є нововиявленою обставиною. Інші доводи заяви зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновком суду щодо вирішення даного спору.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (справа «Праведная проти Росії» (CASE «PRAVEDNAYA v. RUSSIA», рішення від 18 листопада 2004 року).

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів лише через незгоду з ним.

Відповідно до частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального права, доводи заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд дійшов висновку, що заявником не наведено нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати чи змінити судове рішення, а доводи заявника, на які вона посилається, як на нововиявлені обставини, не відносяться до таких у розумінні ст. 423 ЦПК України, а тому підстави скасування рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року за нововиявленими обставинами відсутні.

Керуючись ст.ст. 423, 429 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року за нововиявленими обставинами в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи ( вирішення питання) без повідомлення ( виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 06 серпня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк