Справа № 461/6597/21
Провадження № 2-з/461/11/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 року суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) з нежитловим приміщенням 1-го поверху від 20а-1 по 20а-12, загальною площею 188,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01).

В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що 09.10.1991 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. 29.12.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу приміщень, за яким останній продав, а ОСОБА_3 купила належне першому нежитлове приміщення 1-го поверху (літ. від «20а-1» по «20а-12» включно), загальною площею 188,0 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 31.07.2007 року на підставі договору купівлі-продажу приміщень від 29.12.2006 року на ім`я ОСОБА_3 надано витяг №13413752 про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 05.02.2013 року реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції стосовно приміщення видано витяг №306617 з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (власник ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ). Як випадково стало відомо заявнику, 28.07.2017 року ОСОБА_3 в односторонньому порядку (без залучення співвласника заявника) було вчинено заяву (справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюрубою Л.Я. за реєстр.№1460), у якій ОСОБА_3 , зазначаючи, що до приміщення належить комора в підвалі загальною площею 170,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , виступила з проханням здійснити поділ та зареєструвати окремі права власності як на вказане майно Приміщення, так і на згадану комору. 05.10.2017 року на підставі заяви від 28.07.2017 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна з змінився на 2101) та комору в підвалі загальною площею 170,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Відтак, з огляду на те, що стосовно об`єкта права спільної сумісної власності подружжя вчиняються дії по розпорядженню без залучення та згоди одного із співвласників (заявника), ОСОБА_1 має намір звернутись із цивільним позовом, предметом якого буде вимога про визнання за ним право власності на одну другу нежитлового приміщення 1-го поверху від 20а-1 по 20а-12, загальною площею 188,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що існує реальна загроза того, що ОСОБА_3 може і надалі без згоди та залучення свого чоловіка ОСОБА_1 , як співвласника, здійснювати дії, спрямовані на розпорядження вказаним приміщенням. Здійснення наступних поділів приміщення істотно ускладнить або взагалі унеможливить виконання рішення суду стосовно визнання за заявником права власності на Ѕ нежитлового приміщення. Наслідком невжиття заходів забезпечення позову за цією заявою може стати необхідність подавати в подальшому окремі позови щодо оскарження як документів, на підставі яких здійснюватимуться наступні поділи приміщення, так і відповідних державних реєстрацій прав на підстав таких документів. Відтак, просить заяву задоволити.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову. Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, заявник серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення господарського суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням; імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення, тощо.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Суд не вбачає правових підстав для забезпечення позову у спосіб накладення арешту на нежитловим приміщенням 1-го поверху від 20а-1 по 20а-12, загальною площею 188,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01), оскільки заяником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) з нежитловим приміщенням може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення вказаної заяви. Крім того, суду не надано доказів того, що здійснюється відчуження спірного приміщення третім особам, або здійснюються заходи щодо такого відчуження на даний час.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішенням цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд приймає до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів для унеможливлення зловживання позивачем своїм правом, яке може порушити права відповідача.

Відповідно до ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторона судового спору, яка не згідна з судовим рішенням, вправі оскаржити таке в порядку, встановленому законом, що відповідає завданням та основним засадам цивільного судочинства та сприятиме ефективному захисту прав та свобод та дотримання права на перегляд справи та оскарження судового рішення

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, ураховуючи характер та обсяг позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаної заяви.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 258, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Х.М. Мисько