Провадження № 22-ц/801/1680/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 рокуСправа № 127/28657/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Панасюка О. С., Сала Т. Б.,

за участі секретаря Ліннік Я. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 до Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про скасування рішення Вінницької міської ради,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 09 червня 2021 року у м. Вінниці суддею цього суду Сичуком М. М., дата складання його повного тексту не відома,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про скасування рішення Вінницької міської ради, мотивуючи його тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2013 року встановлено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0839 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , який відображений на кадастровому плані, складеному Подільським ДП геодезії, картографії та кадастру від 20 листопада 2012 року, згідно з яким ОСОБА_4 користується земельною ділянкою розміром 0,0257 га, що позначена на кадастровому плані як зона 2 і зафарбована блакитним кольором; ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно користуються земельною ділянкою розміром 0,0343 га, що позначена на кадастровому плані як зона 1 і зафарбована жовтим кольором; земельна ділянка розміром 0,0239 га, що позначена на кадастровому плані як зона 3, зафарбована бузковим кольором, є власністю Вінницької міської ради.

12 грудня 2019 року Вінницькою міською радою надано ОСОБА_1 відповідь на його запит про те, що ОСОБА_4 безоплатно передано у власність 459 кв. м. земельної ділянки, якою вони користувалися спільно, водночас ОСОБА_1 надано згоду на оформлення у власність ОСОБА_4 частини спільного двору (землі міської ради), площею 0,0202 га., яка завірена головою квартального комітету «Лівобережний» від 12 червня 2014 року.

ОСОБА_1 зазначає, що ніякої згоди на приватизацію спільного двору він не давав.

Рішенням Вінницької міської ради від 22 травня 2020 року № 2260 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в особі батька ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 передано безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0377 га (кадастровий номер :03:030:0456) згідно з технічною документацією. Порядок користування земельною ділянкою встановлений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2013 року.

Рішенням Вінницької міської ради № 1758 від 27 червня 2014 року ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 передано безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 459 кв. м. (кадастровий номер :03:030:0354), згідно з технічною документацією та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2013 року.

Тобто, ОСОБА_4 , крім земельної ділянки в розмірі 0,0257 га, переданої йому в користування за рішенням Вінницького міського суду, приватизував земельну ділянку площею 0,0202 га, яка є спільним двором, але належить міській раді, про що ОСОБА_1 довідався із рішення міської ради від 11 грудня 2020 року.

Пославшись на викладене та на те, що позивачі спільно користувалися земельною ділянкою площею 0,0202 га як спільним двором без передачі його в користування ОСОБА_4 , отже вона не могла бути приватизована, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 , просили суд скасувати рішення Вінницької міської ради № 1758 від 27 червня 2014 року в частині: 1.13 Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 ; 2.13. Передати земельну ділянку ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 459 кв. м. (кадастровий номер :03:030:0354), згідно з технічною документацією та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2013 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У поданих на апеляційну скаргу відзивах Вінницька міська рада та ОСОБА_4 зазначили, що оскаржуване ОСОБА_1 рішення вважають законним, а тому просять апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2013 року встановлено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0839 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , який відображений на кадастровому плані, складеному Подільським ДП геодезії, картографії та кадастру від 20 листопада 2012 року, згідно з яким ОСОБА_4 користується земельною ділянкою розміром 0,0257 га, що позначена на кадастровому плані як зона 2 і зафарбована блакитним кольором; ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно користуються земельною ділянкою розміром 0,0343 га, що позначена на кадастровому плані як зона 1 і зафарбована жовтим кольором; земельна ділянка розміром 0,0239 га, що позначена на кадастровому плані як зона 3, зафарбована бузковим кольором, є власністю Вінницької міської ради (а. с. 13-14).

З вказаного рішення встановлено, що ОСОБА_4 є власником 2/5 часток будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель під АДРЕСА_2 , зокрема 3/20 часток на підставі договору дарування від 08 жовтня 2001 року та 1/4 частки на підставі свідоцтва про право власності за заповітом. Право власності ОСОБА_4 на 2/5 часток домоволодіння зареєстроване у КП ВМБТІ за № 10531, в реєстровій книзі № 132.

Решта 3/5 часток вказаного домоволодіння належала ОСОБА_5 , яка продала їх ОСОБА_1 (2/5 частини) та малолітньому ОСОБА_3 (1/5 частину), законним представником якого є його батько ОСОБА_2 .

Вказане будинковолодіння розташоване на земельній ділянці, яка була закріплена рішенням виконкому Вінницької міської Ради депутатів трудящих від 26 червня 1963 року за № 22/800 площею 600 кв.м. Згодом, рішенням виконкому Вінницької міської Ради народних депутатів від 28 жовтня 1988 року за № 346 було закріплено за домоволодінням додатково в тимчасове користування земельну ділянку площею 237 кв.м. Фактично у постійному користуванні співвласників домоволодіння знаходиться земельна ділянка такою ж площею, якою вона виділялась в 1963 році 0,0600 га, як видно з кадастрового плану від 20 листопада 2012 року, виготовленого Подільським ДП геодезії, картографії та кадастру, до якого також включені землі міської ради розміром 0,0237 га, які розташовані за адресою сторін і якими вони користуються тимчасово згідно рішення виконкому від 1988 року. Загальний розмір земельної ділянки за адресою, враховуючи вказані землі міської ради, становить згідно кадастрового плану 0,0839 га.

З проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1 на території Вінницької міської ради (а. с. 44-76), вбачається, що 16 травня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницької міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання безоплатно в приватну власність земельної ділянки загальною площею 459 кв. м., розташованої по АДРЕСА_3 (а. с. 47).

19 листопада 2012 року складено акт здачі межових знаків під охорону та зберігання, встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) зон обмежень земельної ділянки по АДРЕСА_1 , з яким ОСОБА_1 був ознайомлений, претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не зазначав (а. с. 75).

Відповідно до витягу з рішення Вінницької міської ради від 21 червня 2013 року № 1336 громадянам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою земельних ділянок: ОСОБА_4 на 1-му АДРЕСА_3 земельну ділянку, площею 459 кв.м. (частина садиби) з метою подальшої безоплатної передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в тому числі: 257 кв.м. за рахунок земель в межах будинковолодіння; 202 кв.м. за рахунок земель територіальної громади міста (а. с. 49).

12 червня 2014 року ОСОБА_1 надав згоду на передачу ОСОБА_4 у власність земельної ділянки, площею 0,0202 га по АДРЕСА_1 , яка засвідчена квартальним комітетом «Лівобережний» (а. с. 106).

Рішенням Вінницької міської ради № 1758 від 27 червня 2014 року ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 передано безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 459 кв. м. (кадастровий номер :03:030:0354), згідно з технічною документацією та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2013 року (а. с. 50-51).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28 лютого 2019 року встановлено, що 21 серпня 2014 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 459 кв. м., кадастровий номер :03:030:0354 (а. с. 16).

12 грудня 2019 року Вінницькою міською радою надано ОСОБА_1 відповідь на його запит про те, що ОСОБА_4 безоплатно передано у власність 459 кв. м. земельної ділянки, якою вони користувалися спільно, водночас ОСОБА_1 надано згоду на оформлення у власність ОСОБА_4 частини спільного двору (землі міської ради), площею 0,0202 га., яка завірена головою квартального комітету «Лівобережний» від 12 червня 2014 року (а. с. 12).

Рішенням Вінницької міської ради від 22 травня 2020 року № 2260 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в особі батька ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 передано безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0377 га (кадастровий номер :03:030:0456) згідно з технічною документацією. Порядок користування земельною ділянкою встановлений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2013 року (а. с. 11).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діями лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування України» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування України» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим законом.

Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 ЗК України.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) та постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 703/183/15-ц (провадження № 61-19984св18).

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що орган місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта або свідоцтва на право власності.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування ...тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для позивачів, оскільки вже виникло право власності на майно і це право ґрунтується на чинних правовстановлюючих документах.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів факту порушення їх прав відповідачем у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення, водночас його скасування не забезпечить реального захисту, оскільки не породжує наслідків для власника земельної ділянки, право власності якого ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування позовної давності, оскільки позов по суті заявлених позовних вимог визнаний необґрунтованим, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог зводяться до переоцінки доказів, однак на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують, тому не дають підстав для висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : О. С. Панасюк

Т. Б. Сало

Повний текст постанови виготовлено 31 серпня 2021 року.