П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року

м. Рівне

Справа № 568/526/21

Провадження № 22-ц/4815/1020/21

Головуючий у суді першої інстанції:

суддя Сільман А.О.

Ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області

постановлено повним текстом 20 квітня 2021 року

в м. Радивилів Рівненської області

(Фіксування судового засідання за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось).

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач1 - ОСОБА_2 ;

відповідач2 - Товариство з обмеженою відповідальністю«Виробничо-торгівельне підприємство «Щедра Нива»;

за участі: представника відповідача - адвоката Дяденчука Анатолія Івановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельне підприємство"Щедра Нива" про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення його позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельне підприємство"Щедра Нива" (далі - ТОВ «Щедра Нива») про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно. Мотивуючи свої вимоги, зазначалося, що 16 квітня 2021 року до Радивилівського районного суду Рівненської області подано позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Щедра Нива» про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно. При цьому вказав, що майно, яке він має намір витребувати, вибуло з володіння поза його волею, а також покликався на той факт, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

З наведених спонукань просив задовольнити заяву про забезпечення позову, наклавши арешт на майно та заборонивши відповідачу ТОВ «Щедра Нива» вчиняти будь-які дії з приводу відчуження нерухомого майна - котельні загальною площею 446, 06 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

На ухвалу суду позивачем подано апеляційну скаргу, де покликався на її незаконність та необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, а також невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що суд помилково вказав про недоведеність співмірності забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, оскільки в даному випадку питання співмірності не застосовується, так як предметом розгляду є витребування нерухомого майна, тобто позовна вимога носить характер немайнової. Також вказував, що суд залишив поза увагою постанову Вінницького апеляційного суду від 27 грудня 2019 року, згідно з якою котельня повернута у власність ОСОБА_1 , однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно зазначені інші особи, які мають реальну можливість розпорядитись цим майном.

З викладених підстав просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову - про задоволення заяви позивача про забезпечення позову і накласти арешт на майно та заборонити ТОВ «Щедра Нива» вчиняти будь-які дії з приводу відчуження нерухомого майна - котельні загальною площею 446, 06 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258.

Представником ТОВ «Щедра Нива» - адвокатом Дяденчуком А. І. на апеляційну скаргу подано відзив. В його мотивування зазначав, що висновки суду є підставними та об`єктивними, оскільки заявник не обґрунтував, яким чином вжиття заявлених заходів забезпечення позову забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, прийнятого на його користь, в т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Тому просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що саме по собі посилання в заяві на потенційну можливість невиконання майбутнього судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року у цивільній справі № 127/4224/17 визнано мирову угоду, укладену 18 квітня 2017 року, на таких умовах:

1. ОСОБА_1 визнає свої зобов`язання по сплаті суми боргу перед ОСОБА_2 у розмірі 10 000 доларів США, що станом на день подання позовної заяви 20 лютого 2017 року, згідно з курсом Національного банку України становило 270 261,80 грн.

2. Сторони домовились між собою, що по даній мировій угоді ОСОБА_1 в рахунок сплати суми боргу зобов`язується передати у власність ОСОБА_2 таке нерухоме майно:

- приміщення по АДРЕСА_1 , що складається з цегляного приміщення літери а1-І, а2-І (в реєстрі прав власності на нерухоме майно літера Б-1) майнового комплексу овочесушильно-консервного заводу, загальною площею 691,6 кв.м., що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору міни від 03 листопада 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Радивилівського районного нотаріального округу Гордійчуком В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 4668, право власності зареєстровано комунальним підприємством «Радивилівське районне бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером майна 5922542, частка 1/1;

- будівлю-котельні, літера б2-І, загальною площею 446,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Радивилівського районного округу Гордійчуком В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2494, право власності зареєстровано комунальним підприємством «Радививлівське районне бюро технічної інвентаризації» 11 жовтня 2005 року, реєстраційний номер майна 2315385, частка 1/1.

3. Судові витрати, понесені ОСОБА_2 , залишено за ним.

Провадження у справі закрито у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди (https://reyestr.court.gov.ua/Review/66009429).

В подальшому вказане рішення суду було оскаржено в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01 вересня 2017 року у цивільній справі № 127/4224/17 прийнято відмову представника ОСОБА_1 від апеляційної скарги на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року у даній справі, апеляційне провадження закрито. Згодом зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано постановою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року, а справу передано для продовження розгляду до Вінницького апеляційного суду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86173612).

За результатами апеляційного розгляду постановою від 27 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню в частині скасування ухвали про затвердження мирової угоди не підлягала, а в частині закриття провадження у справі могла бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86665359).

Як покликається позивач, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки: 234546187 від 27 листопада 2020 року) котельня, загальною площею 466,06 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 була відчужена на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер: 1485, виданий 22 жовтня 2020 року ТОВ «Щедра Нива», . Даний договір посвідчувався приватним нотаріусом Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області Драновським Ю. М. Цей об`єкт нерухомого майна зареєстрований на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:010:0204, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Адреса земельній ділянці була присвоєна рішенням Радивилівської міської ради №12 від 29 січня 2018 року яке розміщено на сайті органу міського самоврядування і знаходиться у вільному доступі, а тому в подальшому змінилася адреса нерухомого майна з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 .

Тобто відповідач1, укладаючи договір купівлі-продажу від 22 жовтня 2020 року, діяв недобросовісно, оскільки на цей час існувала постанова Вінницького апеляційного суду від 27 грудня 2019 року, яка фактично скасовувала право власності на нерухоме майно - будівлю котельні.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оскільки рішення суду від 18 квітня 2017 року, на підставі якого виникло право власності відповідача1 на котельню, загальною площею 466,06 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , було скасовано, а даний об`єкт відчужений на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер: 1485, виданий 22 жовтня 2020 року ТОВ «Щедра Нива», що укладений після скасування рішення суду від 18 квітня 2017 року, тому обрання такого способу забезпечення позову, як накладення арешту на вказане майно, відповідає як предмету позовних вимог, так і вимогам статей 149, 150 ЦПК України. Водночас вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. При цьому звертається увага на те, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, адже невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, зокрема, таке майно може бути відчужене, що унеможливить досягнення мети звернення з даним позовом до суду - захисту порушених прав і інтересів позивача, обраним ним способом, а навпаки, утруднить його правове становище, оскільки зумовить (у випадку задоволення позову) виникнення необхідності у подальших зверненнях до судів для відновлення своїх порушених прав і інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин оскаржуване судове рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення - про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельне підприємство «Щедра Нива» вчиняти будь-які дії з приводу відчуження нерухомого майна - котельні загальною площею 446, 06 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258.

Позивач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_3 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Радивилівським РВ УМВСУ в Рівненській області 13.07.2011.

Відповідач1: ОСОБА_2 ; адреса: АДРЕСА_4 ; РНОКПП і серія та номер паспорт невідомі.

Відповідач2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельне підприємство "Щедра Нива"; адреса: 35500 м. Радивилів Рівненської області, вулиця Почаївська, 3б; .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 26.08.2021

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

С.С. Шимків