ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 серпня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/519/21

Головуючий у першій інстанції - Балаба О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1036/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Розльотівська сільська рада Коропського району Чернігівської області, Радичівська сільська рада Коропського району Чернігівської області, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2021 року (місце ухвалення - смт Короп, дата складання повного рішення - 05.05.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до Розльотівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, Радичівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Розльотівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, Радичівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилалась на те, що позивачка є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на її спадкове майно, зокрема, право за земельну частку (пай) площею 0,6727 га та площею 0,2256 га.

Позивачка посилається, що право на спірні земельні ділянки (пай) померла мати позивачки набула на підставі розпорядження голови Коропської районної державної адміністрації № 263 від 21.11.2005, як член КСП «Іскра».

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із виготовленням державних актів на право власності на земельні ділянки вже після смерті спадкодавця.

У позові ОСОБА_1 просить визнати за нею в порядку спадкування за законом майна померлої ОСОБА_2 право на земельні ділянки площею 0,6727 га з кадастровим номером :02:000:2071, що розташована на території Розльотівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, та площею 0,2256 га з кадастровим номером :02:000:0947, що розташована на території Радичівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, які вона набула на підставі розпорядження голови Коропської районної державної адміністрації № 263 від 21.11.2005, як власник сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 020291 від 21.10.1996.

Рішенням Коропського районного суду від 05.05.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Розльотівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, Радичівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що державні акти на спірні земельні ділянки були виготовлені вже після смерті спадкодавця, тобто після припинення його цивільної право - і дієздатності, а відтак зазначені у державних актах земельні ділянки не увійшли до складу спадщини, оскільки на момент її відкриття не належала спадкодавцю ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити відповідачів Розльотівську та Радичівську сільські ради Коропського району на Панорницьку селищну раду, та скасувати рішення Коропського районного суду від 05.05.2021 у даній справі, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

За доводами скарги оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заявник посилається, що права позивача, з урахуванням вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України мають бути поновлені в судовому порядку, при цьому посилається на те, що її померлій матері (спадкодавцю) було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), розпорядженням Коропської державної адміністрації земельні ділянки їй передані у власність та вони зареєстровані у Державному земельному кадастрі (присвоєно кадастрові номери), на її ім`я виготовлено державні акти на право власності на земельні ділянки.

Щодо заміни відповідачів заявниця у скарзі зазначає, що згідно даних ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 02.06.2021 здійснено запис про припинення як юридичних осіб відповідачів - Розльотівську та Радичівську сільських рад. Натомість в порядку децентралізації створено Понорницьку територіальну громаду, в яку ввійшли села Розльоти та Радичів. Представницьким органом цієї громади є Панорницька селищна рада, тому в порядку ст. 55 ЦПК України, вказані відповідачі мають бути замінені Панорницькою селищною радою.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

Згідно довідки виданої відділом у Коропському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області відповідно до розпорядження голови Коропської райдержадміністрації № 263 від 21.11.2005 на ОСОБА_2 виготовлені державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 628264, який зареєстровано за № 45 від 07.12.2005 кадастровий номер :02:000:2071 площею 0,6727 га та серія ЯБ № 629551, який зареєстровано за № 49 від 05.12.2005 кадастровий номер :02:000:0947 площею 0,2256 га (а.с. 14).

Постановою приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Богдановською О.М. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено ОСОБА_1 у видачі на її ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,6727 га, кадастровий номер № :02:000:2071, місце розташування: Чернігівська область, Коропський район, Розльотівська сільська рада, та на земельну ділянку площею 0,2256 га, кадастровий № :02:000:0947, місце розташування: Чернігівська область, Коропський район, Радичівська сільська рада, після смерті її матері ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відмовляючи у задоволенні позову суд прийшов до висновку, що вказані державні акти були виготовлені після смерті спадкодавця, тобто після припинення його цивільної право - і дієздатності, а відтак зазначені у державних актах земельні ділянки не увійшли до складу спадщини, оскільки на момент її відкриття не належала спадкодавцю ОСОБА_2 .

З такими висновками погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні матеріалів справи, доказів, наданих суду першої інстанції та відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 ЗК України).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що спірні державні акти були виготовлені, вже після смерті спадкодавця, тобто після припинення цивільної право - і дієздатності, на підставі чого спірні земельні ділянки не увійшли до складу спадщини, оскільки на момент її відкриття не належала спадкодавцю ОСОБА_2 .

Матеріали справи містять копію спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 29-38), яка містить копію заповіту посвідченого Розльотівською сільською радою 13.06.1992 від імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 (а.с. 38 зворот), який, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 32 зворот), та не містять даних про вступ у спадщину спадкоємців за заповітом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом помилково ототожнено процедуру приватизації земель працівниками державних сільськогосподарських підприємств, передбачену ст. 25 ЗК України, з процедурою безоплатної приватизації громадян земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні, передбаченою ст. 118 ЗК України, не є підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки є довільним тлумаченням скаржником зазначених норм права.

Крім того, було встановлено, що за життя спадкодавця ОСОБА_2 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0202921 зареєстрований в книзі сертифікатів на право на земельну частку(пай) за № 911 21.10.1996. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складає 1,69 га. Сертифікат на право на земельну частку(пай) виданий гр. ОСОБА_2 , про що свідчить підпис у книзі реєстрації сертифікатів (а.с. 62).

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Крім того, вимога апеляційної скарги щодо заміни відповідачів Розльотівську та Радичівську сільських рад на відповідача - Понорницьку селищну раду, оскільки згідно даних ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 02.06.2021 здійснено запис про припинення як юридичних осіб відповідачів - Розльотівську та Радичівську сільських рад, натомість в порядку децентралізації створено Понорницьку територіальну громаду, в яку ввійшли села Розльоти та Радичів, не може бути задоволена судом апеляційної інстанції з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Як вбачається, позов подано до суду 20.01.2021 (а.с. 3), рішення судом ухвалено 05.05.2021, з безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що рішення щодо реорганізації Радичівської та Розльотівської сільських рад прийнято 02.06.2021 (а.с. 111-112), на даний час створена комісія з припинення, апеляційну скаргу направлено поштовою кореспонденцією 04.06.2021, тобто рішення щодо реорганізації відповідачів відбулось в термін між ухваленням рішення судом першої інстанції та подачею апеляційної скарги, разом з тим, суд апеляційної інстанції не має процесуальних повноважень щодо заміни відповідачів на стадії апеляційного провадження та не наділений повноваженнями вирішувати питання про права та обов`язки шляхом ухвалення нового рішення щодо обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 09.08.2021.

Головуючий Судді: