Справа № 296/6802/21
УХВАЛА

"02" серпня 2021 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Маслак В.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про встановлення індивідуального газового лічильника,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов`язати АТ «Оператор Газорозподільної системи «Житомиргаз» за свій рахунок здійснити встановлення індивідуального газового лічильника.

Позивач пред`явила зазначений позов до суду за місцем знаходження відповідача.

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї письмових доказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В той же час, за правилами виключної підсудності, встановленої ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Між тим, визначена позивачем підсудність є помилковою, так як пред`явлена вимога, пов`язана з утриманням нерухомого майна, яке знаходиться на території Богунського району міста Житомира (вул.Незалежності, 39), у зв`язку із чим на дану справу поширюються правила виключної підсудності, передбачені ч.1 ст.30 ЦПК України.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 27-30 ЦПК).

Пунктом 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року № 3 передбачено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1ст. 30 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

При цьому вищезазначена постанова Пленуму ВССУ не дає виключного переліку позовів, які мають пред`являтися за місцезнаходженням майна, а наводить умови і підстави, за якими можна визначити, що спір виник з приводу нерухомого майна.

Поняття "позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно, а тому правило ст.30 ЦПК України розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Також суд бере до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року по справі № 910/10647/18 від 10.04.2019р. по справі №638/1988/17 , відповідно до якого виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

З поданої до суду позовної заяви вбачається, що позивач звернулась до суду з метою врегулювання спору з приводу забезпечення індивідуальним газовим лічильним у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , тобто спір виник з приводу утримання нерухомого майна.

Відповідно до п.1 ч.1ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. За ч.3 цієї статті передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Зважаючи на вищевикладене, справу за позовною заявою ОСОБА_1 слід передати на розгляд до Богунського районного суду міста Житомира відповідно до вимог п.1. ч.1ст. 31 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.30,31 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про встановлення індивідуального газового лічильника - передати на розгляд Богунського районного суду міста Житомира за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовського районного суду м.Житомира шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя В. П. Маслак