справа №619/3785/21
провадження №2/619/1327/21
У Х В А Л А
12 серпня 2021 року
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Якименко Л.О.
за участю: секретаря судового засідання Ломанової І.А.
розглянув заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кучінської Ірини Семенівни про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Людмила Олександрівна, Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олена Миколаївна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Азімова Маріанна Чінгізханівна про визнання правочинів недійсними.
28 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кучінська Ірина Семенівна звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Людмила Олександрівна, Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олена Миколаївна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Азімова Маріанна Чінгізханівна, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 29 липня 2021 року вищезазначену позовну заяву було залишено без руху.
11 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кучінська Ірина Семенівна звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Людмила Олександрівна, Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олена Миколаївна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Азімова Маріанна Чінгізханівна про визнання правочинів недійсними
В обґрунтування клопотання позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити чи зовсім унеможливити виконання рішення.
Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.
Суд вважає можливим заяву про забезпечення позову розглядати без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною 2 статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Перелік заходів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, встановлено ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України.
Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.
При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і адекватності; встановити наявність зв`язку між даним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
Згідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії та ін.
Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Враховуючи, що між сторонами виник спір, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кучінської Ірини Семенівни про забезпечення позову - задовольнити.
Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у 15-ти денний строк, з дня її проголошення (п. 15, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. О. Якименко