ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4250/21 Справа № 203/676/19 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С.., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2021 року

по справі за позовом Державного космічного агентства України, державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» до ОСОБА_1 , треті особи: регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергій Вячеславович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і записів про право власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року Державне космічне агентство України, ДП «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що нежитлова будівля АДРЕСА_1 та земельна ділянка під нею належали державі в особі Фонду державного майна України. Державне космічне агентство України здійснювало управління цим майном, а ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля» виступало його балансоутримувачем. Позивачам стало відомо про те, що у червні 2015 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська право власності на спірну будівлю протиправно було передано ПП «ОПО» (припинено). 11 лютого 2016 року вказане рішення було скасоване, проте до такого скасування ПП «ОПО» продало спірне майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (по 1/2 частині). 28 жовтня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за договорами купівлі-продажу продали спірне нерухоме майно ОСОБА_3 10 травня 2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалене рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності на спірну будівлю, а також земельну ділянку під нею. 09 жовтня 2017 відповідач придбав у ОСОБА_2 спірне нерухоме майно. Згодом рішення від 10 травня 2017 року було скасоване, а заявлений позов залишено без розгляду. Між тим, дотепер відповідач залишається власником незаконно відчужених будівлі та земельної ділянки. Тому, просили суд витребувати спірне майно з незаконного володіння відповідача, скасувати відповідне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і записів про право власності.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2021 року позов Державного космічного агентства України, ДП «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» - задоволено частково.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Державного космічного агентства України, ДП «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» нежитлову будівлю №117Д, площею 119,2 м2 по проспекту Олександра Поля в місті Дніпрі.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Державного космічного агентства України, ДП «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» земельну ділянку (кадастровий номер :06:005:0100) площею 0,0255 гектара, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що вибуття спірного майна з володіння Держави на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване, свідчить про те, що вказане майно вибуло з володіння Держави поза її волею, а тому може бути витребувано від добросовісного набувача в порядку ст. 388 ЦК України.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Державі України в особі її компетентного органу було відомо про факт вибуття квартири з володіння Держави ще в листопаді 2015 року, тому позивачем пропущено строк позовної давності. Зазначає, що витребування на користь держави в особі позивачів із володіння відповідача спірного нерухомого майна буде непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном, що гарантується статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Від позивачів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення а судове рішення без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Державі Україна в особі Державного космічного агентства України (суб`єкт управління) та ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля» (балансоутримувач) належало нежитлове нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (площа 119,2 м2) (т.1 а.с.а.с. 34 36).

03 червня 2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №200/7824/15-ц за позовом ПП «ОПО» (тепер припинене) до ОСОБА_6 про розірвання договору та визнання права власності було ухвалене заочне рішення про визнання за ПП «ОПО» права власності на спірне нежитлове приміщення. Право власності останнього на набуте майно було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 липня 2015 року (т. 1 а.с.. 66, т. 2 а.с.а.с. 44 46, 49, 55 65).

Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.03.2016 №р-121/0/3-16 ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля» у постійне користування було надано земельну ділянку площею 0,0255 га (кадастровий номер - :06:005:0100), на якій розташоване зазначене нежитлове нерухоме майно (т. 1 а.с. 40).

21 січня 2016 року між ПП «ОПО» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав 1/2 частину спірного нежитлового приміщення. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. (номер у реєстрі 15) (т. 2 а.с.а.с. 72 76).

Того ж дня між ПП «ОПО» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, за яким остання придбала 1/2 частину спірного нежитлового приміщення. Договір був

посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. (номер у реєстрі 19) (т. 2 а.с.а.с. 39 43).

11 лютого 2016 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року було скасоване, а у позові відмовлено (т. 1 а.с.а.с. 78 80).

10 травня 2016 року право постійного користування ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля» вказаною земельною ділянкою було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 42).

28 жовтня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав 1/2 частину спірного нежитлового приміщення. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. (номер у реєстрі 1608) (т. 2 а.с.а.с. 66, 68).

Того ж дня між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав 1/2 частину спірного нежитлового приміщення. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. (номер у реєстрі 1611) (т. 2 а.с.а.с. 69 71).

10 травня 2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №202/2588/17 за позовом ОСОБА_2 до ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля», ПП «ОПО», ОСОБА_3 про припинення права власності, визнання права власності було ухвалене заочне рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності на спірне нерухоме майно (будівлю та земельну ділянку). Право власності останнього на набуте майно було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.08.2017 (т. 2 а.с.а.с. 81 90).

09 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав спірне нежитлове приміщення. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В. (номер у реєстрі 1002) (т. 2 а.с.а.с. 77 80).

Того ж дня між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав спірну земельну ділянку. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В. (номер у реєстрі 1003) (т. 2 а.с.а.с. 95 99).

25 жовтня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська своєю ухвалою скасував заочне рішення від 10 травня 2017 року, ухвалене у цивільній справі №202/2588/17 (т. 1 а.с.а.с. 88, 89).

11 грудня 2018 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №203/4135/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, скасування запису про реєстрацію права, було ухвалене рішення про визнання за ОСОБА_3 права власності на спірне нежитлове приміщення (т. 1 а.с.а.с. 90 95).

10 липня 2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року було скасоване, а у позові відмовлено. (т. 2 а.с.а.с. 103 109).

10 червня 2020 року постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2019 було залишено без змін (т. 3 а.с.а.с. 132 145).

За змістом статей 317, 319 ЦК України саме власникові належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до статті 387 ЦК України за загальним правилом власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно зі статтею 388 ЦК випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.

Судами у цивільній справі №203/4135/17 було встановлено, що вибуття спірного майна з володіння держави на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване, свідчить про те, що таке майно вибуло з її володіння поза волею власника.

У вказаній справі брали участь ОСОБА_1 , ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля», отже в силу частини 4 статті 82 ЦПК України зазначена обставина не підлягає додатковому доведенню у цій справі (є встановленою).

З огляду на встановлені обставини справи та зазначені положення чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для захисту майнових прав держави на спірне майно шляхом його витребування.

Доводи апеляційної скарги про те, що Державі України в особі її компетентного органу було відомо про факт вибуття квартири з володіння держави ще в листопаді 2015 року, тому позивачами пропущено строк позовної давності, підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Дійсно, в листопаді 2015 року заступник прокурора Дніпропетровської області звертався до суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року, яким ПП ОПО набуло право власності на нежитлове нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року було скасоване в частині визнання права власності на об`єкти нерухомого майна за ПП "ОПО".

Разом з тим, після поновлення порушеного права Держави, спірне майно знову вибуло із володіння держави за рішенням Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі від 10 травня 2017 року. Дізнавшись про таке рішення суду, позивачі у даній справи звернулись до суду з заявою про перегляд заочного рішення та ухвалою суду від 25 жовтня 2017 року воно було скасовано.

Відповідно до статей 256, 257, частини 1 статті 260 Цивільного кодексу України (далі ЦК) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 255 цього Кодексу.

За правилами, встановленими частиною 1 статті 261 ЦК, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, перебіг позовної давності у даному спорі почався в жовтні 2017 року. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги ті факти, що ДП «КБ

«Південне» ім. М.К. Янгеля» та Державне космічне агентство України не були обізнані про ухвалення рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі від 10 травня 2017 року, а само рішення через набрання законної сили було об`єктивною перешкодою для пред`явлення позову віндикаційного характеру. Крім того, саме цим рішенням Держава вперше була позбавлена права власності на спірну земельну ділянку, а ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля» права користування нею.

Доводи апеляційної скарги про те, що витребування на користь держави в особі позивачів спірного нерухомого майна з володіння відповідача буде непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном, підлягають відхиленню, оскільки положення статті 388 ЦК України гарантують право власника на захист його майнових прав та дозволяють витребувати майно від добросовісного набувача за наявності передбачених нормою статті підстав.

Колегія суддів зауважує, що добросовісний набувач має право на відшкодування збитків продавцем за правилами евікції відповідно до ст.ст. 660-661 цього Кодексу, яке визнається належною компенсацією за правом на мирне володіння майном, гарантованою статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, висновку про що дійшов Верховний Суд України в постанові від 16 грудня 2015 року за № 6-2510цс15, від якого Велика Палата Верховного Суду в порядку п. 7 ч. 1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України не відступала.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, тому рішення суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова