ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/2021/20
Провадження № 22-ц/4820/1262/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 675/2021/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року в складі судді Демчука П.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з державного бюджету України через державну казначейську службу України на свою користь 7056 грн 80 коп майнової шкоди та 100000 грн моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР у м. Хмельницькому Гурняка В.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався, що всупереч чинному законодавству України слідчий третього слідчого відділу ТУ ДБР у м. Хмельницькому Гурняк В. не вніс відомості в ЄРДР згідно поданої ним заяви, чим вчинив бездіяльність, яка встановлена рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24 липня 2019 року у справі № 686/17968/19, внаслідок саме цієї незаконної бездіяльності йому завдано моральну і майнову шкоду.

Позивач посилався, що моральна шкода полягає у моральних стражданнях, які він переніс від усвідомлення бездіяльності слідчого, внаслідок чого в нього виникло почуття тривоги, фізичного та душевного болю, страху і занепокоєння за своє здоров`я. Також позивач вказує, що змушений був вживати додаткових заходів для поновлення своїх прав і захисту їх у суді, що він сприймає як зверхнє ставлення до нього як до людини, а тому він відчуває себе приниженим і морально подавленим, в зв`язку з чим розмір морального відшкодування оцінює у 100 000 грн. Крім того, ОСОБА_1 посилався, що ним витрачено час на написання позовної заяви, витрачено кошти на конверти, марки та ксерокопіювання матеріалів, необхідних для звернення до суду, таким чином розмір майнової шкоди становить 7 056 грн 80 коп.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, адже незаконність дій відповідача встановлена рішенням суду, а саме ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 24 липня 2019 року, якою зобов`язано уповноважену особу ДБР розташованому у м. Хмельницькому внести до ЄРСР відомості про кримінальне правопорушення. Таким чином незаконна бездіяльність відповідача, яка доведена судовим рішення, призвела до моральних страждань і є підставою для відшкодування шкоди як моральної так і матеріальної.

Тому ОСОБА_1 просив скасувати рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник територіального управління Державного бюро розслідувань подала відзив на апеляційну скаргу, вважає її безпідставною та необґрунтованою. Посилається, що шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1174 ЦК України, а в даному випадку такі підстави відсутні. Крім того, позивач не надав належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому слідчими ТУ ДБР у м. Хмельницькому майнової шкоди. Вказані позивачем обставини не вказують на наявність в діях ТУ ДБР у м. Хмельницькому ознак заподіяння йому майнової та моральної шкоди, відповідальність, за яку повинна нести держава, оскільки ухвалою слідчого-судді лише зобов`язано відповідача внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, що не свідчить про заподіяння шкоди позивачу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 19 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому в м. Хмельницькому з заявою про кримінальне правопорушення, вчинене службовими особами слідчого ізолятора та Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», проте слідчий не прийняв процесуального рішення за цієї заявою і відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою ним заявою внесені не були.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 24 липня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Державного бюро розслідувань розташованому у м. Хмельницькому внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення згідно заяви ОСОБА_2 , з якою він 19 червня 2019 року звернувся до ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому.

Даним судовим рішенням було встановлено, що 25 червня 2019 року супровідним листом за підписом начальника Третього СВ СУ ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому Гурняка В. за вих. № Г-2050 заяву ОСОБА_1 було перенаправлено за належністю до Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та зазначено, що вивченням доводів, викладених у заяві, обставин, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, не встановлено, у зв`язку з чим підстав для внесення відомостей до ЄРДР на даний час не вбачається.

На даний час ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 24 липня 2019 року виконана, відомості до ЄРДР внесені і слідчим провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, або у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України слідує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч.ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Як передбачено ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

При цьому існує законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (в даному випадку слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

Вказані позивачем обставини не вказують на наявність в діях працівників ознак заподіяння йому майнової та (або) моральної шкоди, відповідальність за яку повинна нести держава.

Той факт, що судовим рішенням зобов`язано уповноважену особу ДБР внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, вказане у заяві ОСОБА_1 , не свідчить про заподіяння шкоди позивачу.

Хоча суд задовольнив скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність працівників ДБР, однак жодних доказів, які б вказували на те, що внаслідок такої бездіяльності була заподіяна шкода правам та інтересам позивача справа не містить.

При цьому, як уже зазначалося вище, ухвалою слідчого-судді від 24 липня 2019 року зобов`язано уповноважену особу ДБР внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, вказане у заяві ОСОБА_1 .

Крім того сам факт не внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, вказане у заяві ОСОБА_1 , не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм Цивільного кодексу України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами КПК України передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження дій чи бездіяльності працівників поліції у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 28 січня 2019 року (справа № 686/7576/18), яку відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховувати суд при виборі застосування норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову суд правильно вказав на необґрунтованість позовних вимог.

Судом вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Доводи апеляційної скарги, про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про відмову в позові, оскільки на думку апелянта бездіяльністю відповідачу йому було завдано моральної шкоди у вигляді почуття тривоги, фізичного та душевного страху, болю, занепокоєння за своє здоров`я, відчуття приниження та подавленості слід відхилити, оскільки такі доводи апелянта не спростовують висновків суду щодо необґрунтованості позовних вимог та як зазначено в мотивувальній частині постанови відповідач у законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження захистив свої порушені права, що є відповідною сатисфакцією позивачу.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2021 року.

Судді А.М. Костенко

Л.М. Грох

Т.В.Спірідонова