Номер провадження: 22-ц/813/2397/21
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/21870/19

Номер провадження: 22-ц/813/2397/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя - доповідач),

- суддів - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідачі - 1) Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 2) Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 3) Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про звільнення майна з-під арешту, за апеляційною скаргою адвоката Чумаченка Святослава Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Домусчі Л.В. о 12 годині 11 хвилині 16 червня 2020 року, повний текст рішення складений 24 червня 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.2 Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження з усього нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 накладених на підставі: 1) постанови державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Волкунович Анастасії Юріївни про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 листопада 2015 року (запис про обтяження №11919632 у спеціальному розділі, який 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. було перенесено у загальний розділ (запис про обтяження № 21598195); 2) постанови державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Бахової Вікторії Іванівни про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 вересня 2015 року, в рамках виконавчого провадження №48661044 (запис про обтяження № 11086920 у спеціальному розділі, який 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. було перенесено у загальний розділ (запис про обтяження № 21598218); 3) постанови державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.02.2017 року, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що у листопаді 2019 року йому з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стало відомо, що на його майні, значяться обтяження, а саме: 1) арешт всього нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ( ) Волкунович Анастасією Юріївною про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 листопада 2015 року (запис про обтяження №11919632 у спеціальному розділі, який 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. було перенесено у загальний розділ (запис про обтяження № 21598195); 2) арешт всього нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції () Баховою Вікторією Іванівною про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 вересня 2015 року, в рамках виконавчого провадження №48661044 (запис про обтяження № 11086920 у спеціальному розділі, який 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. було перенесено у загальний розділ (запис про обтяження № 21598218).

Станом на день звернення до суду з даним позовом Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції припинені, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які додаються.

Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомив, що у ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було реалізовано автомобіль, який належав ОСОБА_1 , в результаті чого на розрахунковий рахунок відділу надійшла грошова сума у розмірі -85 837, 25 грн., з яких: - 77 942,95 грн. - перераховано стягувачу як борг; - 7 794,30 грн. - виконавчий збір; - 100,00 грн. - витрати виконавчого провадження.

11.12.2017 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Щодо заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі - 242 905,43 грн. позивач стверджує, що борг ним було погашено добровільно і в повному обсязі. Тому, наразі відсутні підстави для арешту належного йому майна, оскільки жодних зобов`язань останній перед ПАТ «Укрсоцбанк» не має.

Позивач вважає, що має право на захист своїх порушених прав у судовому порядку шляхом скасування і зняття арешту з усього нерухомого майна, яке належить останньому на праві власності, та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів відповідних записів про арешт майна боржника та заборону на його відчуження (а. с. 2 -7).

2.2 Позиція відповідачів в суді першої інстанції

Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» не скористались правом надання відзиву на позовну заяву. Відзиви на позов не надійшли.

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16 червня 2020 року відмовлено у задоволені вищевказаних позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення суду мотивоване відсутністю належних доказів про погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» (а. с. 89 - 92).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Чумаченко Святослав Олександрович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2020 року скасувати. Ухвали нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) усі виконавчі провадження, в межах яких здійснювалось стягнення заборгованості проводились на підставі виконавчого листа №755/14146/15-ц; 2) AT «Альфа-Банк» не надав письмової позиції з приводу позовних вимог, не заперечував проти них та не підтверджував факт наявності заборгованості у позивача. Що свідчить про відсутність заінтересованості Банку по справі; 3) після винесення 11.12.2017 р. державним виконавцем постанови про повернення документа стягувану виконавчий лист жодного разу більше не пред`являвся до виконання.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

До звернення до суду з позовною заявою представник позивача звернувся із запитом до Банку щодо стану заборгованості ОСОБА_1

11.10.2019р. за вих. №4828-04.3-6/6 було отримано відповідь Банку, з якої вбачається неможливість надання інформації, оскільки вона міститься банківську таємницю.

В подальшому ОСОБА_1 проводив дії щодо отримання інформації від Банку особисто, у тому числі після відкриття провадження по справі, оскільки копії документів (договорів, довідок тощо) не збереглися.

У зв`язку з реорганізаційними змінами в структурі ПАТ «Укрсоцбанк» нині його правонаступником є - AT «Альфа-Банк». Отримати необхідні документи в оперативному порядку від Банку не вдалося.

Відповідно до ч. 3 Прикінцевих положень ЦПК під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені,, в тому числі статтями 83, 84, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

З причин введення зазначених положень в ЦПК, стороною позивача відомості щодо заборгованості від AT «Альфа-Банк» не витребувалися у судовому порядку, оскільки після їх отримання самостійно, позивач мав процесуальну можливість їх приєднати до матеріалів справи.

Окрім того, AT «Альфа-Банк» виступав відповідачем по справі та міг надати зазначені відомості самостійно разом з відзивом.

Але такі документи як копія Додаткової угоди від 18.05.2018 р. до договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів №665/Ф03.16/122 від 30.05.2008р., копія довідки про стан кредиторської заборгованості у сегменті роздрібного бізнесу від 18.05.2018 р., копія квитанції від 18.05.2018р. були отримані вже після винесення оскаржуваного рішення (а. с. 96 - 101).

2.6 Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.07.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Чумаченко Святослава Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 червня 2020 року (а. с. 115 - 116).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.07.2020 року вищезазначену справу було призначено до судового розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 117).

У судовому засіданні адвокат Ніц А.С., діючий від імені ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у її розгляді, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Чумаченка Святослава Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на майні позивача ОСОБА_1 є обтяження, а саме:

1) арешт всього нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ( ) Волкунович Анастасії Юріївни про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 листопада 2015 року (запис про обтяження №11919632 у спеціальному розділі, який 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. було перенесено у загальний розділ (запис про обтяження № 21598195);

2) арешт всього нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції () Бахової Вікторії Іванівни про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 вересня 2015 року, в рамках виконавчого провадження №48661044 (запис про обтяження № 11086920 у спеціальному розділі, який 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. було перенесено у загальний розділ (запис про обтяження № 21598218).

Відповідно до листа Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса від 15.10.2019 року №39133 перевіркою бази даних АСВП, встановлено, що на примусовому виконанні у Другого Приморського ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження АСВП 53394658 з примусового виконання виконавчого листа 755/14146/15-ц від 14.08.2015 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі - 242 905,43 грн. (державний виконавець Скорохватов Г.О.).

14.02.2017 року державним виконавцем, керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП №53394658 з примусового виконання виконавчого листа 755/14146/15-ц від 14ю08ю2015 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі - 242 905,43 грн..

14.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та внесено відомості про арешт до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем, постановою про опис й арешт майна боржника від 02.03.2017 року, було описано MITSUBISHІ COLT, 2008 р/в, д/н НОМЕР_1 , який належав боржнику згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08.05.2008 року, згідно зі звітом з незалежної оцінки майна ТОВ «РОСЛА» - ОСОБА_2 від 24.05.2017 року, ринкова вартість вищезазначеного майна становить 80672,00 грн.

07.06.2017 року до ДП «СЕТАМ» було направлено заявку на реалізацію арештованого майна. Відповідно до вимог п. 2 розділу VI Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2831/5.

Згідно з повідомленням ДП «СЕТАМ», електронні торги відбулися 03.07.2017 року.

Згідно з протоколом №268582 проведення електронних торгів, реєстраційний номер лота 221037, реалізоване рухоме майно - автомобіль марки MITSUBISHI, який належав боржнику. Автомобіль продано ОСОБА_3 .

07.07.2017 року на розрахунковий рахунок відділу надійшла грошова сума у розмірі - 85 837,25 грн., з яких: - 77 942,95 грн. - перераховано стягувачу як борг; - 7 794,30 грн. - виконавчий збір; - 100,00 грн. - витрати виконавчого провадження.

11.12.2017 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення документа стягувачу.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єкти цих прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому відповідно до ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення.

Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції який діяв на час винесення постанови державним виконавцем про повернення виконавчого документу стягувачу) Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Зазначений Закон України не містить норми, відповідно якої при поверненні виконавчого документу з зазначених підстав стягувачу, державний виконавець повинен зняти накладені обтяження.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності зобов`язання у вигляді боргу перед Банком.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта про те, що борг було погашено добровільно і в повному обсязі, та наразі відсутні підстави для арешту належного майна, адже жодних зобов`язань останній перед ПАТ «Укрсоцбанк» не має, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини закріплені у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» , виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Винесення державним виконавцем 11.12.2017 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", в силу вимог вказаного Закону не розглядалося як підстава для зазначення у такій постанові про зняття арешту, накладеного на майно боржника, або як підстава для одночасного винесення постанови про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Навпаки, за правилами цього Закону арешт з майна не знімається, так як виконавчий документ залишився не виконаним і міг бути повторно пред`явлений до примусового виконання.

Відповідно до цього, дії відповідача при поверненні виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону в повній мірі відповідали вимогам чинного.

Доводи апеляційної скарги не містять доказів на спростування вказаних висновків суду першої інстанцій, які є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Щодо нових доказів позивача наданих на стадії апеляційного оскарження рішення, колегія суддів зауважує наступне.

У доданій до апеляційної скарги Додатковій угоді від 18 травня 2018 року до договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 665/Ф03.16/122 від 16 травня 2008 року (а. с. 106 - 107) мова йде тільки про зміну відсоткової ставки. Відомості про спрощення боргу вказана додаткова угода не містить.

Не містить відомостей про спрощення Банком боргу і Довідка про стан кредитної заборгованості у сегменті роздрібного бізнесу від 18.05.2018 року (а. с. 108), оскільки у ній вказується тільки про те, що Банк протягом шести місяців розглянить питання про спрощення боргу. Про що боржника буде повідомлено відповідним рекомендованим листом. Доказів спрощення боргу апелянтом не надано.

Крім того, відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог не є підставою для звільнення від доказування, відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України саме позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду, оскільки вони є недоведеними, а тому не мають наслідком скасування рішення та задоволення апеляційної скарги.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Чумаченка Святослава Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Чумаченка Святослава Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , відсутні.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Чумаченка Святослава Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 09 серпня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе