У Х В А Л А

іменем України

20 липня 2021 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Ромазан Л.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

19 липня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення виконавчого документа, а саме: виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни від 24 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 52544 про стягнення із ОСОБА_1 в користь ТзОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" заборгованості у розмірі 26800 грн. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказала, що вона вважає, що такий виконавчий напис нотаріуса є незаконним, який не підлягає до виконання. Вважає, що необхідність забезпечення позову викликана тим, що розгляд справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може відбуватись тривалий час, протягом якого з неї буде необгрунтовано стягнуто значну суму коштів.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1 та 2 статті 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, які будуть заявлені, суд приходить до висновку про необґрунтованість зазначеної заяви, оскільки заявником не зазначено у заяві про забезпечення позову про її намір звертатись до суду із позовом до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Також не зазначено місце виконання виконавчого напису, що позбавляє суд встановити підсудність розгляду заяви про забезпечення позову.

В заяві відсутні інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а тому суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, що є присічними, а тому підлягає поверненню заявнику, оскільки вказані обставини не дають змоги суду прийняти законне та обґрунтоване рішення за даною заявою.

Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: