Справа № 752/3427/21
Провадження № 2/752/5141/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 червня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кахно І. А.,

за участю секретаря Чабанюк І.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про повернення майна з відповідального зберігання та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі - ТОВ «Нова Пошта») про повернення майна з відповідального зберігання та відшкодування моральної шкоди.

Як зазначає позивач, він звернувся 16 липня 2020 року із заявою до ТОВ «Нова пошта», з вимогою повернути позивачу вантаж, а саме, автозапчастину (захисний кожух кришці кікстартера). За твердженням позивача, автозапчастина, знаходиться у ТОВ «Нової пошти» на зберіганні, до вирішення питання у судовому порядку.

Відповідно до рішення Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 554/4659/19 від 06 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Нова Пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження кришки кікстартера мопеду - залишено без задоволення. Позивач подав апеляцію на вказане рішення суду, за результатом розгляду якої, апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Надалі, позивачем надсилався запит про вантажу, де згодом, останній отримав лист згідно з якого ТОВ «Нова пошта» зазначило: «ваше звернення від 11 вересня 2020 року було уважно розглянуто. За результатами цього розгляду повідомляємо наступне. Пунктом 13.1.2. Умов надання послуг з організації перевезення відправлень «Зберігання» передбачає, що відправлення зберігається у відділенні впродовж 30-ти календарних днів із дня надходження у відділення Одержувача. Впродовж 7-ми календарних днів, з урахуванням дня надходження відправлення у відділення Одержувача, відправлення зберігається без додаткових платежів. За зберігання відправлення з 8-го календарного дня нараховується плата за зберігання. Якщо впродовж 30-ти календарних днів відправлення не було витребуване Одержувачем або Відправником, то таке відправлення вважається невитребуваним, а відповідальність ТОВ «Нова пошта» перед Відправником та Одержувачем за збереження відправлення припиняється. ТОВ «Нова пошта» має право розпорядитися таким відправленням на власний розсуд, зокрема для компенсації вартості послуг зберігання та транспортування цього відправлення».

Тобто, на думку позивача вказане свідчить про фактичну відмову у задоволенні його вимог, а тому останній був вимушений звернутись до суду з указаним позовом.

Процесуальні дії у цивільній справі.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 04 березня 2021 року судовий розгляд у справі відкладено у зв`язку із неналежним повідомленням сторін про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року судовий розгляд у справі відкладено у зв`язку із неналежним повідомленням сторін про відкриття провадження у справі.

Аргументи учасників справи

27 квітня 2021 року ТОВ «Нова пошта» подало до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначило, що позовна заява необґрунтована, оскільки доводи позивача не базуються на наявних у справі доказах та чинному законодавстві, а самі позовні вимоги є такими, що не підлягають у зв`язку із тим, неможливо виконати вимогу позивача, оскільки вантаж було утилізовано та зважаючи на тривалий термін близько 3-х років, документи щодо утилізації не збереглись.

Вантаж по експрес-накладній № 4214 від 05 сервня 2018 року було утилізовано, так як він не представляв жодної матеріальної цінності, був у використанні та мав механічні пошкодження.

Фактично позивач, будучи повідомленим про скорочені строки зберігання вантажу, не вчиняючи дій щодо його отримання, розпорядився своїм майном залишивши його у відповідача та жодних звернень щодо відповідального зберігання не направляв. Позивач жодним чином не був позбавлений можливості у 2018 році забрати свій вантаж при виникненні спору щодо відшкодування його вартості.

Поряд із цим, відповідач заявляє про застосування позовної давності у даній справі, що є підставою для відмови в позові у повному обсязі, застосовуючи при цьому строк позовної давності в один рік на підставі положень пункту 6 частини другої статті 258 ЦК України.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини

Мотивуючі свої позовні вимоги, разом із тим позивач посилається на обставини встановлені рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року № 554/4659/19 за результатом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Нова Пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до тексту вказаного судовго рішення наявного в Єдиному державному реєстрі судових рішень зазначено, що позивачем було замовлено послугу перевезення, яка відповідачем надавалась за публічним договором ТОВ «Нова Пошта» та за умовами надання послуг опублікованих на офіційному сайті (https://novaposhta.ua) відправив товарно-матеріальні цінності одержувачу, що засвідчено експрес-накладною № 4214 від 05 червня 2018 року.

Зазначене також не заперечується і відповідачем у справі.

Як зазначає відповідач, згідно експрес-накладної № 4214 від 05 червня 2018 року з м. Києва було відправлено вантаж до відділення ТОВ «Нова Пошта» у м. Рожнятів. 18 червня 2018 року вантаж було доставлено до відділення у м. Рожнятів та за зверненням відправника повернуто у зворотному напрямку за експрес-накладною № 5410 від 20 червня 2018 року після огляду одержувачем, який від отримання товару відмовився зважаючи на його механічні пошкодження, при цьому жодних пошкоджень упаковки, сторони при огляді не виявили, у зв`язку з чим відповідач вважає, що вина перевізника у пошкодженні вантажу відсутня. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Тотожні обставини викладені позивачем у заяві, яка надсилалась останнім на адресу ТОВ «Нова Пошта», тому у суду відсутні сумніві у їх достовірності.

Поряд із викладеними вище обставинами, також рішенням суду було встановлено, що в липні 2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження вантажу на суму оголошеної вартості вантажу, відповідно до умов надання послуг та публічного договору.

Листом ТОВ «Нова Пошта» від 20.07.2018 року за вих. №14300 позивачу повідомлено, що при отриманні вантажу по експрес-накладній №5410 від 20.06.2018 року між отримувачем та представником ТОВ «Нова Пошта» було складено Акт приймання-передачі від 26.06.2018 року, в якому зазначено, що жодних пошкоджень пакування вантажу зафіксовано не було. Службою безпеки ТОВ «Нова Пошта» проведено внутрішню перевірку всього ланцюга переміщення даного вантажу та встановлено відсутність будь-якого доступу третіх осіб до відправленого позивачем вантажу.

Оскільки, обставини наведені позивачем під час розгляду справи № 554/4659/19 не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, у задоволенні позовних вимог було відмовлено, про що Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено рішення від 06 грудня 2019 року та на підставі постанови Київського апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2020 року, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін, набрало законної сили.

У зв`язку із чим, на думку позивача, у останнього виникло право на повернення спірного вантажу та на компенсацію моральної шкоди, завданої останньому неправомірними діями відповідача.

Тому, позивач у липня 2020 року звернувся до ТОВ «Нова Пошта» із вимогою про повернення вантажу, на що відповідачем у жовтні 2020 року було надано відповідь про те, що станом на 08 жовтня 2018 року відправлення за вказаною експрес-накладною є невитребуваним та його було відправлено до складу віддаленого зберігання для подальшої утилізації.

Норми права, які застосовував суд, мотиви суд.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Відповідно до статті 4 ЦПК України та статті 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта».

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Законом України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу (стаття 52 Закону).

Відповідно до статті 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Стаття 924 ЦК України встановлює принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (ч. 1 ст. 924 ЦК України) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (ч. 2 ст. 924 ЦК України). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (частина друга статті 924 ЦК України).

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої-третьої статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За змістом частин першої-другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Встановлено, що при складанні експрес-накладної відправник, позивач у справі, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта, надалі - Публічний договір) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua.

Пунктом 1.4. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» (далі - Публічний договір) визначено: шляхом передачі замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника.

Відповідно до Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», відправник повідомляє одержувачу номер експрес-накладної, термін доставки та ознайомлює одержувача з цими Умовами.

Розділом 11 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» (далі-Умови) урегульовано Умови одержання відправлення у відділенні.

Відповідно до п. 11.1, 11.2 Умов, для отримання відправлення отримувачу слід надати представнику ТОВ «Нова пошта» номер експрес-накладної (обов`язкова умова для випадків, передбачених п. 11.4 та п. 11.6 цих Умов) або номер мобільного телефону, на який надійшло СМС-повідомлення про прибуття відправлення. Одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред`являє представнику ТОВ «Нова пошта» будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу Одержувача, зазначеного в експрес-накладній, а саме: 11.2.1. Паспорт громадянина України. 11.2.2. Тимчасове посвідчення громадянина України. НОМЕР_1 . Тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України. 11.2.4. Посвідку на постійне проживання. 11.2.5. Посвідку на тимчасове проживання. 11.2.6. Посвідчення біженця, видане в Україні. 11.2.7. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон. 11.2.8. Посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон. 11.2.9. Паспорт іноземного громадянина, у якому відомості про особу вказані кирилицею та/або латиницею. У разі використання іншої абетки - надає апостиль (офіційний переклад паспорта українською мовою).

Матеріалами справи встановлено, що вантаж отриманий не був. Позивач кошти за надані послуги не сплатив.

Згідно п. 14.1.2 Публічного договору «Зберігання» передбачає, що відправлення зберігається у відділенні впродовж 30- ти календарних днів не враховуючи дня надходження у відділення Одержувача. Впродовж 7-ми календарних днів, без урахування дня надходження відправлення у відділення Одержувача, відправлення зберігається без додаткових платежів. За зберігання відправлення з 8-го календарного дня нараховується плата за зберігання. Якщо впродовж 30-ти календарних днів відправлення не було витребуване Одержувачем або Відправником, то таке відправлення вважається невитребуваним, а відповідальність ТОВ «Нова Пошта» перед Відправником та Одержувачем за збереження відправлення припиняється. ТОВ «Нова Пошта» має право розпорядитися таким відправленням на власний розсуд, зокрема для компенсації вартості послуг зберігання та транспортування цього відправлення.

Судом встановлено та не заперечно сторонами, після спливу терміну зберігання (30 календарних днів) вантаж було визнано «невитребовуваним відправленням» та на виконання умов Публічного договору направлено до віддаленого зберігання для подальшої реалізації.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із заявою про повернення вантажу у строки передбачені умовами Публічного договору у спосіб передбачений розділом 11.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум ВСУ роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Зазначена вище норма статті 924 ЦК України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Суд вважає, що стороною позивача не доведено, та судом в ході розгляду справи не встановлено наявність вини відповідача за несхоронність вантажу, оскільки його дії були правомірними.

Крім того, звертаючись з вимогою про повернення майна, позивачем не надано доказів в розрізі положень статей 76-81 ЦПК України про належність йому майна, його ознак, характеристик та вартості.

Відтак, оскільки на думку суду, жодних порушень закону чи договору не відбулося, протиправності поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його протиправною поведінкою не доведено, то правових підстав для настання для ТОВ «Нова Пошта» наслідків у вигляді повернення майна не вбачається.

Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин пятої-шостої статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Приймаючи до уваги те, що судом не встановлені факти неправомірних дій відповідача та заподіяння останнім, моральної шкоди позивачу, суд вважає, що в задоволенні позовних в частині відшкодування моральної шкоди слід також відмовити, в зв`язку з безпідставністю та недоведеністю.

В порядку статті 141 ЦПК України, а також з огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Оскільки позовні вимоги судом визнано необґрунтованими, то позовна давність, яку просить застосувати відповідач, не застосовується.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення боргу, відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», адреса місця знаходження юридичної особи: 03131, Україна, м. Київ, Голосіївський р-н, Столичне Шосе, будинок 103, корпус 1, Поверх 9;

Суддя І. А. Кахно