ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року

м.Суми

Справа №583/4640/20

Номер провадження 22-ц/816/1285/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності :

відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Ільченко В.М. у м. Охтирка, повний текст якого було складено 07 червня 2021 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності та виділити Ѕ частину, придбаного під час шлюбу майна, а саме: фундаментних блоків 60 (2,40 м*0,6 м*0,6 м) б/у в кількості 27 штук, фундаментних блоків 50 (2,40 м*0,5 м*0,5 м) б/у в кількості 18 штук, плит перекриття 6 м в кількості 10 штук, плит перекриття 4 м в кількості 2 штуки, газоблоку 10 см*30 см*60 см 2,5 куб.м, газоблоку 20 см*30 см*60 см 15 куб.м, або стягнути з ОСОБА_1 на його користь компенсацію вартості Ѕ частини вказаного майна в сумі 44775 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 05 лютого 2011 року між ним та ОСОБА_1 укладено шлюб, який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2017 року розірвано. Під час розгляду Охтирським міськрайонним судом Сумської області спору між ним та відповідачем про поділ майна подружжя, йому стало відомо про те, що ОСОБА_1 під час шлюбу за спільні кошти були придбані вказані будівельні матеріали, та, як встановлено судовим рішення, вони не були використані в інтересах сім`ї , зокрема на будівництво належного йому на праві власності будинку. Стверджує, що спільним майном відповідач розпорядилася на власний розсуд та їх подальша доля йому невідома.

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відмову від частини позовних вимог щодо визнання за ним права власності на Ѕ частину спірних будівельних матеріалів, яка ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2021 року була задоволена, провадження у цивільній справі в цій частині закрито.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладений у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що під час розгляду Охтирським міськрайонним судом Сумської області цивільної справи за його та ОСОБА_1 позовами про поділ майна подружжя було встановлено, що будинок АДРЕСА_1 був побудований виключно з матеріалів, які були придбані ним особисто. Зазначає, що відповідачем не було надано доказів використання придбаних за спільні кошти під час шлюбу будівельних матеріалів в інтересах сім`ї.

На переконання позивача, висновки суду першої інстанції про можливе використання спірних будівельних матеріалів в будівництві гаража ґрунтуються на припущеннях.

Наголошує на тому, що йому невідомо куди саме відповідач використала спірні будівельні матеріали, кошти від їх реалізації не були витрачені не в інтересах сім`ї.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечила проти її задоволення , оскільки вважає її доводи безпідставними , а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до вимог діючого законодавства України та фактичних обставин справи.

Апелянт в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений шляхом направлення повідомлення за адресою його місця проживання, але повідомлення було повернуто до суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, іншої адреси для листування суду не повідомив, тому відповідно до вимог передбачених п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України повідомлення вважається врученим апелянту , а отже керуючись ч.2ст.128 та ч.3 ст.368 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне слухати справи у відсутність позивача, оскільки явка сторін у судове засідання апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, яка заперечила проти доводів апеляційної скарги , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що з 05 лютого 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2017 року було розірвано (а.с. 13).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ рухомого майна нажитого подружжям за час шлюбу відмовлено (а.с. 33-37).

Відповідно до накладних від 16 травня 2011 року та від 10 травня 2011 року, виданих ПП ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було придбано фундаментні блоки 60 б/у, фундаментні блоки 50 б/у, плит перекриття 6 м та 4 м, загальною вартість 69400 грн 00 коп. та газоблоки 10 см*30 см*60 см 2,5 куб.м, газоблоки 20 см*30 см*60 см 15 куб.м, вартість яких становила 20100 грн 00 коп. (а.с. 24, 25).

Ухвалюючи оскаржене рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено використання придбаних спірних будівельних матеріалів не у спільному будівництві чи одноосібне розпорядження відповідачкою будівельними матеріалами у власних інтересах чи наявність у відповідачки придбаних будівельних матеріалів в натурі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Зокрема, спір виник з приводу придбаних відповідачем під час перебування в шлюбі з позивачем будівельних матеріалів, які, за ствердженням ОСОБА_2 , були використані нею не в інтересах сім`ї.

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Частинами 1 та 2 статті 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовується відповідачем, що під час шлюбу були фундаментні блоки 60 б/у, фундаментні блоки 50 б/у, плит перекриття 6 м та 4 м, загальною вартість 69400 грн 00 коп. та газоблоки 10 см*30 см*60 см 2,5 куб.м, газоблоки 20 см*30 см*60 см 15 куб.м, вартість яких становила 20100 грн 00 коп. На час розірвання між сторонами шлюбу спірне майно було відсутнє.

Позивачем не надано суду будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт використання ОСОБА_1 вказаних будівельних матеріалів на власний розсуд, за відсутності на те згоди позивача та не в інтересах сім`ї. Матеріали справи не містять і доказів, які б свідчили про реалізацію цього майна відповідачем та використання отриманих коштів в особистих інтересах.

Посилання позивача в доводах апеляційної скарги на встановлені рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 серпня 2018 року обставини будівництва домоволодіння АДРЕСА_1 , зокрема те, що фундаменті блоки, камінь-бут, плити перекриття, цемент, вироби з металу, які були використані у зведені цього будинку, придбані позивачем до укладення шлюбу з відповідачем, на переконання колегії суддів, не свідчать про використання відповідачем придбаних нею у 2011 році спірних будівельних матеріалів не в інтересах сім`ї.

Таким чином, зважаючи на те, що по справі не зібрано доказів, які б беззаперечно підтверджували, що відповідач на власний розсуд, без відповідної на те згоди позивача, і не в інтересах сім`ї розпорядилася спірним майном, яке було нажите під час шлюбу з позивачем, а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правих підстав для задоволення вимог позивача щодо поділу спірних будівельних матеріалів та стягнення з відповідача половини їх вартості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишити без задоволення, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 11 серпня 2021 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О.Ю.Кононенко

С.С. Ткачук