печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Рябцовій Ю.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

відповідача-1: ОСОБА_3 ,

представника відповідачів: ОСОБА_4 ,

третьої особи-1: ОСОБА_5 ,

третьої особи-2: не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни про зменшення обов`язкової частки у спадщині, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_7 (далі - відповідач-1, ОСОБА_7 ), ОСОБА_6 (далі - відповідач-2, ОСОБА_6 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни (далі - третя особа-2, Приватний нотаріус Рильська Л.С.), в якому просить:

- зменшити розмір обов`язкової частки ОСОБА_7 у спадщині після його сина ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/24 частини спадкового майна;

- зменшити розмір обов`язкової частки ОСОБА_6 у спадщині після її сина ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/24 частини спадкового майна;

- в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , 1/2 частини машиномісця № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_3 , 1/2 частини машиномісця № НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_3 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 , 1/2 частини нежитлових приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 67) (в літ. А) в будинку АДРЕСА_5 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_6 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_7 ;

- в порядку спадкування з законом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_8 ;

- в порядку спадкування з законом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_8 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_8 , який залишив заповіт, посвідчений Приватним нотаріусом Рильською Л.С. 20.10.2006 року за № 2626, згідно якого усе майно заповів позивачу. 11.07.2014 року позивач подала Приватному нотаріусу Рильській Л.С. заяву про прийняття спадщини та нотаріусом було відкрито спадкову справу. Спадщина після смерті ОСОБА_8 включає наступне майно: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_8 , 1/2 частини машиномісця № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_3 , 1/2 частини машиномісця № НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_3 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 , 1/2 частини нежитлових приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 67) (в літ. А) в будинку АДРЕСА_5 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_6 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_7 . Відповідачі є батьками ОСОБА_8 та мають право на спадкування половини частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкову частку). Спадкоємцями першої черги за законом після ОСОБА_8 є позивач, дружина померлого - ОСОБА_5 , дочка померлого від попереднього шлюбу - ОСОБА_3 , син померлого від попереднього шлюбу - ОСОБА_3 , батько померлого - відповідач-1 та мати померлого - відповідач-2.

Відповідачі протягом життя їх сина належним чином не виконували своїх батьківських обов`язків, не підтримували жодних родинних відносин, не цікавились його життям, не підтримували ні матеріально, ні морально.

ОСОБА_8 був інвалідом І групи з 2004 року внаслідок нещасного випадку та потребував постійного медичного та побутового догляду. Догляд за останнім здійснювали дружина та позивач.

18.07.2014 року відповідачі написали нотаріально посвідчені заяви про відмову від права на обов`язкову частку, проте пізніше подали заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи загальний склад спадщини, позивач вважає справедливим зменшити обов`язкову частку відповідачів у спадщині вдвічі, тобто до 1/24 кожному з відповідачів, а оскільки згоди про поділ спадщини не досягнуто, то необхідно розділити спадкове майно між спадкоємцями.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2015 року, справі присвоєно єдиний унікальний номер № 757/40264/15-ц та розподілено головуючому судді Москаленко К.О.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни про зменшення обов`язкової частки у спадщині та поділ спадкового майна та судове засідання призначено на 14.01.2016 року.

31.12.2015 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява Приватного нотаріуса Рильської Л.С. про розгляд справи за її відсутності.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2016 року, у зв`язку із неявкою відповідачів, у справі оголошено перерву до 14.03.2016 року.

14.03.2016 року справу було знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у колегіальному розгляді кримінального провадження та призначено на 26.04.2016 року.

14.03.2016 року на адресу суду від представника відповідача-2 - ОСОБА_9 надійшло клопотання про виклик та допит свідків та письмові заперечення на позовну заяву в яких останній просив в позові відмовити, оскільки, по-перше, дочка померлого ОСОБА_8 від попереднього шлюбу - ОСОБА_3 дійсна ОСОБА_3 не є донькою померлого та не має права на спадкування, а відповідач-1 - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже спадкоємців чотири; по-друге, 27.10.2015 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва за заявою позивача було залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни про зменшення обов`язкової частки у спадщині та стягнення витрат на поховання, під час розгляду якого в якості свідків було допитано доглядальницю та подруг відповідача-2, покази яких в повному обсязі спростовують твердження позивача; по-третє, позивачем до складу спадщини включено не всі об`єкти, зокрема, не включено два автомобіля.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.04.2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни про зменшення обов`язкової частки у спадщині та поділ спадкового майна зупинено до залучення до участі у справі правонаступників померлого ОСОБА_7 .

03.08.2016 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Рильської Л.С. на судовий запит надійшли матеріали спадкової справи № 13/2016, заведеної 24.05.2016 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни про зменшення обов`язкової частки у спадщині та поділ спадкового майна відновлено.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2016 року в якості правонаступника ОСОБА_7 до участі у справі залучено ОСОБА_3 (далі - відповідач-1, ОСОБА_3 ) та у справі оголошено перерву до 05.01.2017 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.01.2017 року, у зв`язку із витребуванням доказів та викликом свідків, в судовому засіданні оголошено перерву до 28.02.2017 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2017 року, у зв`язку із витребуванням спадкової справи, в судовому засіданні оголошено перерву до 22.03.2017 року.

22.03.2017 року справу було знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та призначено на 25.05.2017 року.

23.03.2017 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Рильської Л.С. надійшли матеріали спадкової справи № 7/2014 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 .

25.05.2017 року справу було знято зі складу, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому процесі та призначено на 08.08.2017 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.08.2017 року для вивчення клопотання про роз`єднання позовних вимог в судовому засіданні оголошено перерву до 25.09.2017 року.

25.09.207 року справу було знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті та призначено на 08.11.2017 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_5 (далі - третя особа-1, ОСОБА_5 ) та в судовому засіданні оголошено перерву до 29.01.2018 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2018 року, у зв`язку із встановленням строку для подання учасниками справи заяв по суті справи до 22.02.2018 року, в судовому засіданні оголошено перерву до 22.03.2018 року.

19.03.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив позовну вимогу про поділ спадкового майна залишити без розгляду як заявлену передчасно, оскільки спадкоємці не одержали свідоцтво про право власності на спадкове майно, та відмовити в позові в повному обсязі, зважаючи на його необґрунтованість.

22.03.2018 року справу було знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у колегіальному розгляді кримінального провадження та призначено на 06.06.2018 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2018 року, справу № 757/40264/15-ц та розподілено головуючому судді Цокол Л.І.

04.06.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій останній зазначає, що підставою для заявлення позовної вимоги про поділ спадкового майна були заперечення відповідачів проти виділення позивачу у власність його частки у спадщині в натурі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2018 року вказану справу прийнято до провадження суддею Цокол Л.І. в порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 22.11.2018 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2018 року, справу № 757/40264/15-ц та розподілено головуючому судді Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни про зменшення обов`язкової частки у спадщині та поділ спадкового майна прийнято до провадження суддею Григоренко І.В. в порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 08.02.2019 року.

21.11.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява Приватного нотаріуса Рильської Л.С. про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни про поділ спадкового майна виділено в окреме провадження, у зв`язку із чим протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2019 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 03.06.2019 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2019 року у зв`язку із неявкою третьої особи-1 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 09.09.2019 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни про зменшення обов`язкової частки у спадщині призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 11.12.2019 року.

11.12.2019 року справу було знято зі складу, у зв`язку із розглядом головуючим суддею клопотань органів досудового розслідування та призначено на 11.02.2020 року.

Як визначено у ст.. 92 ЦПК України, сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Оскільки третя особа-1 погодилась бути допитаною в якості свідка, в судовому засіданні 11.02.2019 року в якості свідка було допитано ОСОБА_5 та протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 18.06.2020 року.

18.06.2020 року справу було знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті та призначено на 18.08.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року, у зв`язку із неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 07.12.2020 року.

В судовому засіданні 07.12.2020 року в якості свідків було допитано ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву до 28.01.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2021 року, у зв`язку із неявкою третьої особи-2 та відсутністю відомостей про вручення їй повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 19.03.2021 року.

19.03.2021 року справу було знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на навчанні в Національній школі суддів України за місцем роботи, та призначено на 23.04.2021 року.

22.03.2021 року на адресу суду надійшла заява Приватного нотаріуса Рильської Л.С. про розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання 23.04.2021 року з`явились позивач, представник позивача, відповідач-1, представник відповідачів та третя особа-1. Третя особа-2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Оскільки, згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи-2, зважаючи на заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні 23.04.2021 року позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просили їх задовольнити.

Відповідач-1 та представник відповідачів в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували з викладених у відзиві підстав та просили в позові відмовити.

Третя особа-1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити.

Вислухавши вступне слово позивача, представника позивача, відповідача-1, представника відповідачів, третьої особи-1, пояснення свідків, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 (т. 1 а. с. 210).

20.10.2006 року ОСОБА_8 склав заповіт, посвідчений Приватним нотаріусом Рильською Л.С. 20.10.2006 року за № 2626, згідно якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде належати йому та на що він за законом буде мати право ОСОБА_8 заповів ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 217).

Як визначено у ст.. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Стаття 1233 ЦК України зазначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно Свідоцтва НОМЕР_4 про укладення шлюбу, 06.11.1992 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено шлюб, про що зроблено запис за № 3578 (т. 1 а. с. 225).

Як визначено у ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, усе майно, яке було придбано за час шлюбу, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , належить їм на праві спільної сумісної власності.

18.07.2014 року ОСОБА_5 звернулась до Приватного нотаріуса Рильської Л.С. із заявою про отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя (т. 1 а. с. 222).

Так, на день смерті ОСОБА_8 спадкове майно складалось із: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_6 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_7 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_8 , 1/2 частини машиномісця № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_3 , 1/2 частини машиномісця № НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_3 , 1/2 частини нежитлових приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 67) (в літ. А) в будинку АДРЕСА_5 , 1/2 частини автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER 4/7, легковий універсал, 2005 року випуску, 1/2 частини автомобіля марки MERCEDES-BENZ S 350, седан легковий, 2012 року випуску.

Частинами 1 та 2 статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як визначено у ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.

При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, про що також зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7.

Як визначено у ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Отже, після смерті ОСОБА_8 спадкоємцем за заповітом усього належного померлому майна є ОСОБА_1 , а також право на обов`язкову частку мають непрацездатні батьки померлого - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син померлого - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дружина померлого - ОСОБА_5 .

Щодо ОСОБА_3 , про яку позивач зазначає в позовній заяві, то суд звертає увагу на наступне.

Як зазначає представник відповідача-2 у письмових запереченнях, від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлий ОСОБА_8 відмовився після її народження та в подальшому її удочерив ОСОБА_16 (т. 1 а. с. 66-70). Як зазначено в копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_5 , прізвище у неї ОСОБА_3 , а по-батькові вона ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 71).

Отже, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не є донькою померлого ОСОБА_8 та не має права на спадкування.

Як визначено у ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

11.07.2014 року ОСОБА_1 звернулась із письмовою заявою про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Рильської Л.С. (т. 1 а. с. 209).

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

18.07.2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_11 звернулись до Приватного нотаріуса Рильської Л.С. із заявами про відмову від свого права на обов`язкову частку, справжність підпису у яких була посвідчена Приватним нотаріусом Рильською Л.С. та зареєстровані в реєстрі за №№ 501 та 502 відповідно (т. 1 а. с. 19, 20).

04.12.2014 року ОСОБА_6 звернулась до Приватного нотаріуса Рильської Л.С. із заявою про відкликання заяви про відмову від свого права на обов`язкову частку від 18.07.2014 року, підпис на якій було засвідчено Приватним нотаріусом Рильською Л.С. за № 501 (т. 1 а. с. 248). Також 04.12.2014 року ОСОБА_6 звернулась до Приватного нотаріуса Рильської Л.С. із заявою про прийняття обов`язкової частки у спадщині, справжність підпису у якій було посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охтень Т.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 501 (т. 1 а. с. 250).

04.12.2014 року ОСОБА_7 звернувся до Приватного нотаріуса Рильської Л.С. із заявою про прийняття обов`язкової частки у спадщині, справжність підпису у якій було посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охтень Т.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 500 (т. 2 а. с. 1).

Відповідно до ч. 6 ст. 1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Як встановлено у ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 протягом встановленого законом шестимісячного строку реалізували своє право на прийняття спадщини.

04.12.2014 року ОСОБА_6 було видано довіреність на ОСОБА_15 бути її представником в органах нотаріату та інших установах, підприємствах, організаціях України з питань отримання на її ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_8 , яка була посвідчена Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охтень Т.Л. та зареєстрована в реєстрі за № 503 (т. 2 а. с. 3).

13.01.2015 року ОСОБА_3 в інтересах своєї довірительки - ОСОБА_6 звернувся до Приватного нотаріуса Рильської Л.С. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_8 , яка була зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 2 (т. 2 а. с. 6-7).

Згідно ст.. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Так, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

14.01.2015 року Приватний нотаріус Рильська Л.С. письмово повідомила ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про надходження та реєстрацію заяви ОСОБА_15 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_8 та просила пред`явити оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно для видачі необхідних свідоцтв.

20.01.2015 року ОСОБА_5 звернулась до Приватного нотаріуса Рильської Л.С. із заявою в якій просила не вчиняти будь-яких дій відносно видачі відповідних свідоцтв, оскільки вона має намір звернутись до суду, справжність підпису у заяві перевірено Приватним нотаріусом та зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 3 (т. 2 а. с. 19).

29.01.2015 року Приватним нотаріусом Рильською Л.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (т. 2 а. с. 20-21).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_6 та, згідно заповіту від 04.02.2015 року, посвідченого нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Ткач О.А., усе своє майно він заповів ОСОБА_15 (т. 1 а. с. 3, 12).

25.05.2016 року ОСОБА_6 звернулась до Приватного нотаріуса Рильської Л.С. із заявою про відмову від свого права на обов`язкову частку, справжність підпису у якій була посвідчена Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охтень Т.Л. та заяву зареєстровано в реєстрі за № 243 (т. 1 а. с. 17).

Відповідно до ст.. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

За таких обставин, фактично спадкоємців першої черги за законом, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, четверо: дружина померлого - ОСОБА_5 , діти померлого - ОСОБА_1 та ОСОБА_15 , мати померлого - ОСОБА_6 .

Так, як визначено у абз. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України, розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Так, ОСОБА_8 був інвалідом І групи з 2004 року внаслідок нещасного випадку, та, згідно довідки до Акта огляду МСЕК Серія КБ-1 № 002146, потребував постійного медичного та побутового догляду (т. 1 а. с. 15).

Позивач зазначає, що відповідачі протягом життя ОСОБА_8 належним чином не виконували своїх обов`язків, не підтримували жодних родинних відносин, не цікавились його життям, не підтримували ні матеріально, ні морально.

Враховуючи загальний склад спадщини, позивач вважає справедливим зменшити обов`язкову частку відповідачів у спадщині вдвічі, тобто до 1/24 кожному з відповідачів, а оскільки згоди про поділ спадщини не досягнуто, то необхідно розділити спадкове майно між спадкоємцями.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ст.. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог. Натомість твердження позивача спростовуються наступним.

Так, матеріали справи містять довіреність від 17.09.2009 року, посвідчену Приватним нотаріусом Рильською Л.С. та зареєстровану в реєстрі за № 1993, згідно якої ОСОБА_8 уповноважував ОСОБА_6 на одержання належної йому пенсії, матеріальної допомоги та всіх інших доплат, передбачених чинним законодавством, що свідчить про приязні родинні відносини між померлим та матір`ю (т. 1 а. с. 76).

Також в матеріалах справи міститься листування електронною поштою між померлим та ОСОБА_6 протягом 2012-2013 років, що також підтверджує спілкування та приязні стосунки між останніми (т. 2 а. с. 100-114).

Крім того, під час допиту в якості свідка ОСОБА_14 , яка є подругою ОСОБА_5 , в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_8 розглядав можливість укладення договору довічного утримання своїх батьків - ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , що також підтверджує, що між померлим та відповідачами були міцні родинні зв`язки.

Свідок ОСОБА_13 , яка є подругою ОСОБА_6 та знайома з ОСОБА_5 , в судовому засіданні повідомила, що мати померлого - ОСОБА_6 після нещасного випадку постійно доглядала сина - ОСОБА_8 в лікарні, відносини у них були хороші, навіть після того, як лікар у ОСОБА_6 діагностував мікроінсульт, остання все рівно залишилась із сином і відмовилась від лікування; жодних конфліктів між батьками та сином при ній не було. Більш того, свідок зазначила, що ОСОБА_8 оплачував лікування своєї матері - ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який був управляючим бізнесом ОСОБА_8 та товаришував із сім`єю померлого, повідомив, що батьки із сином були в чудових відносинах, мати померлого постійно перебувала разом із сином, також він був свідком, коли ОСОБА_6 продала свою квартиру та грошові кошти передала сину. Коли ОСОБА_8 захворів ОСОБА_5 почала агресивно відноситись до батьків останнього. Проте, ОСОБА_8 завжди робив свята матері, оплачував її лікування.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 15.01.2021 року подала до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві заяву про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.. 384 КК України, в якій зазначила, що свідком ОСОБА_12 надано в судовому засіданні завідомо неправдиві покази. Разом з тим, на час розгляду справи суду не надано вироку суду, що набрав законної сили, яким ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 384 КК України. Більш того, суду навіть не надано доказів на підтвердження внесення відомостей за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі встановлення вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факту надання завідомо неправдивих показань свідком ОСОБА_12 , рішення суду у даній справі може бути переглянуто за нововиявленими обставинами, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що їй не відомо про спілкування ОСОБА_8 з матір`ю - ОСОБА_6 у її відсутності, а батько - ОСОБА_11 зловживав алкогольними напоями.

За таких обставин, суд вважає, що відносин між спадкоємцями - ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та спадкодавцем - ОСОБА_8 були приязними родинними відносинами.

Більш того, і ОСОБА_11 і ОСОБА_6 є людьми непрацездатного віку, а померлий ОСОБА_8 був дуже забезпеченою у фінансовому сенсі людиною, відтак, твердження позивача, що відповідачі не допомагали померлому матеріально є недоречними.

Отже, правові підстави для зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині відсутні, відтак, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, суд не надає детальну відповідь на кожен аргумент позивача, якщо він не стосується предмету та підстав позову.

Як визначено у ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, то судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.. 60 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1226, 1233, 1235, 1241, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1273, 1276, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 90, 92, 133, 141, 223, 258, 259, 263-268, 272, 273, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни про зменшення обов`язкової частки у спадщині - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 18.05.2021 року.

Суддя І.В. Григоренко