Справа № 357/7401/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 рокуБілоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Бондаренко О. В., при секретарі - Вангородській О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В :

07.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_3 , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді 15/100 частини будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємців першої черги по закону у померлої немає, а вона та ОСОБА_2 є спадкоємцями другої черги. У передбачений законодавством строк вона прийняла спадщину після сестри, адже звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, для оформлення спадкового майна після смерті сестри є необхідним встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме договору про виділ в натурі частки нерухомого майна від 20.11.2006 року, оскільки існує розбіжність у написанні по батькові померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 » та ОСОБА_3 », власниці 15/100 частини будинку АДРЕСА_1 . Оскільки у добровільному порядку вирішити дане питання неможливо, просила у судовому порядку встановити факт, що правовстановлюючий документ, а саме: Договір про виділ в натурі частки нерухомого майна від 20.11.2006 року, належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , згідно якого вона є власником 15/100 частини будинку АДРЕСА_1 .

12.07.2021 року судом прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

11.08.2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просила заяву задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що заяву ОСОБА_1 підтримує і просить її задовольнити.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 5). ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 5).

Зі свідоцтва по народження серії НОМЕР_1 ( а.с.8), вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб ( а.с.9), вбачається, що ОСОБА_1 20.02.1970 року уклала шлюб з ОСОБА_7 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ( а.с.43), вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 ( а.с.44), ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_10 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ( а.с.3), ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років у селі Безпечна Білоцерківського району Київської області померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З довідки про місце проживання та склад сім`ї від 05.02.1919 року за № 524, виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради (а.с.10), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 22.02.1972 року по день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_4 , що узгоджується з копією паспорта ( а.с.38).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ( а.с.41), ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася « ОСОБА_2 », батько - « ОСОБА_5 », мати - « ОСОБА_6 ».

З експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 07.12.2020 року за № 056/2393-м ( а.с.40), вбачається, що імена «ОСОБА_3», « ОСОБА_3 », « ОСОБА_3 » є ідентичними.

Також, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_16 , 1937 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджено матеріалами справи ( а.с.4,12).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є рідними сестрами, а розбіжності у написанні їх по батькові сталося внаслідок невірного перекладу з російської мови на українську.

Також, встановлено, що 20.11.2006 року було укладено Договір про виділ в натурі частки нерухомого майна, посвідчений державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О.Г., зареєстрований у реєстрі за № 4-5111 (а.с.11), відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір щодо виділення їм, як співвласникам житлового будинку та надвірних будівель АДРЕСА_1 , часток, а саме: ОСОБА_2 в рахунок 1/3 частки у праві спільної власності - 85/100, а ОСОБА_3 замість 2/3 частки у праві власності на вказаний будинок - 15/100.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12), 23.11.2006 року Білоцерківським МБТІ за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на 15/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів спадкової справи № 37/2021 (а.с.31-63), вбачається, що 23.03.2021 року до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 звернулися її сестри: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та отримали постанову про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 15/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.13), оскільки не надано документа, що усуває розбіжність в написанні по батькові у документі, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Таким чином, наявність розбіжностей у написанні по батькові спадкодавця у свідоцтві про смерть та Договорі про виділ в натурі частки нерухомого майна від 20.11.2006 року не дозволяє заявниці оформити належним чином свої права на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності вказаного документу померлій неможливо.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить їй і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових, спадкових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати, зокрема, спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав.

Так, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при оформленні документів для вчинення Договору про виділ в натурі частки нерухомого майна від 20.11.2006 року було помилково зазначено по батькові сторони договору та вважає доведеним факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 Договору про виділ в натурі частки нерухомого майна від 20.11.2006 року, в якому її по батькові зазначено як « ОСОБА_3 ».

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що встановлення вказаного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 293, 294, 315, 316, 263, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_6 ), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, задовольнити.

Встановити факт, що Договір про виділ в натурі частки нерухомого майна від 20.11.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О.Г., зареєстрований у реєстрі за № 4-5111, належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на підставі якого вона є власником 15/100 частини будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 11.08.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко