30.07.2021 227/941/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 липня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Коверченковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості в розмірі 16731,28 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 2270 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.12.2018 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши анкету-заяву відповідач погодився з запропонованими йому Умовами і Правилами надання банківських послуг, які разом з заявою складають кредитний договір б/н від 01.12.2018 року. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не здійснив в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, процентів передбачених договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 25.12.2020 року становить 16731,28 грн., яка складається з наступного: 11813,28 грн - заборгованості за кредитом, 4768 грн. - заборгованість по відсоткам, а також 150 грн -штрафу. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2270 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В той же час, позивач в позовній заяві зазначив, що в разі неявки відповідача до суду, не заперечує проти розгляду справи без участі представника позивача та винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надано. Відзиву від відповідача на позовну заяву до суду не надходило.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява АТ «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 01.12.2018 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 01.12.2018 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. З підписанням відповідної анкети-заяви, відповідач підтвердив згоду на те, що підписана анкета-заява разом з запропонованими йому для ознайомлення Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6).

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України ).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України ).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В позовній заяві позивач просив стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за договором б/н від 01.12.2018 року станом на 25.12.2020 р. у розмірі 16731,28 грн., яка складається з наступного: 11813,28 грн - заборгованості за кредитом, 4768 грн. - заборгованість по відсоткам, а також 150 грн - штрафу.

Судом встановлено, що 01.12.2018 року відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою Кредитна картка (а.с. 6 зв.бік, 7). В кінці паспорту відповідач підписом погодив наступне: «Підтверджую отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною умов кредитування. Підтверджую отримання мною всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до моїх потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для мене, в тому числі в разі невиконання мною зобов`язань за таким договором».

Як зазначає позивач, на підставі укладеного договору відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Так, підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту за програмою Кредитна картка містить наступні основні умови кредитування: тип кредиту поновлювальна кредитна лінія з пільговим періодом використання; сума ліміту по карті «Універсальна» - до 50 000 грн; строк кредитування, 240 місяців; пільгова процентна ставка 0,000001% на місяць, базова процентна ставка 46,8 % річних, тип процентної ставки фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладення додаткової угоди до договору про споживчий кредить); процентна ставка, яка використовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту 7,8% у місяць (застосовується у випадку наявності простроченої заборгованості), пеня як наслідок прострочення виконання або невиконання зобов`язань за договором не застосовується, у графі штрафи прочерк.

Отже, сторонами при укладенні договору були досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування карткового рахунку. Заперечень щодо підпису паспорту споживчого кредиту відповідачем не надано. Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, відповідний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23.12.2019р. у справі №572/1169/17, від 12.02.2020р. у справі №382/327/18.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 01.12.2018 року, вказує на використання ОСОБА_1 кредитних коштів та часткового погашення заборгованості. Також з розрахунку вбачається, що відповідач допустив прострочення погашення чергових платежів заборгованості по тілу кредиту та повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконав чим порушив вимоги ст.ст. 1049,1054 ЦК України, а отже, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України позивач має право вимагати стягнення всієї заборгованості за наданим кредитом у розмірі 11813,28 грн.

Факт користування відповідачем кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачем іншими належними доказами.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розрахунок відсотків за користування кредитними коштами банком здійснено за відсотковою ставкою визначеною в паспорті споживчого кредиту 46,8% річних за користування кредитними коштами, та за ставкою 88,8 % річних, яка застосовується при невиконанні зобов`язань, а отже, враховуючи, що боржник прострочив виконання грошового зобов`язання та під час розгляду справи наявність та розмір заборгованості, відповідність розрахунку не були спростовані відповідачем належними доказами, суд приходить до висновку, що заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 4768грн. також підлягають стягненню з відповідача.

В позовній заяві позивач просив також стягнути штраф за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 150 грн.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що умовами паспорту споживчого кредиту за програмою Кредитна картка, який підписано ОСОБА_1 відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді штрафу. Отже, в даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем сторони обумовили у письмовому вигляді розмір штрафу та порядок його нарахування.

У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 11813,28 грн. та процентів за користування кредитом в розмірі 4768 грн, а всього 16581,28 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за штрафом у розмірі 150 грн. не ґрунтуються на умовах договору, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тобто, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2249,64 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 81, 141, 263, 265, 280-284, ЦПК України, ст. ст. 509, 526-527, 530, 610, 612, 624 - 625,1048 - 1050, 1054 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, адреса місцезнаходження: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074) заборгованість за договором б/н від 01.12.2018 року станом на 25.12.2020 року у розмірі 16581,28 грн, з яких: 11813,28 грн - заборгованість за кредитом, 4768 грн - заборгованість по відсоткам.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, адреса місцезнаходження: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2249,64 грн.

Направити відповідачу копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя В.В. Хандурін

30.07.2021