Справа № 204/3920/21
Провадження № 2/204/1549/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина інвалід, -

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини з якою проживає дитина інвалід у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і протягом всього строку проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею, а також стягнути витрати на правову допомогу. В обґрунтування позивачка зазначає, що на даний час вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, однак він має формальний характер. Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька є інвалідом 1 групи з народження та проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні. Всі встановлені в законодавстві обов`язки по вихованню та утриманню дитини позивач виконує самостійно. Дитина має інвалідність з народження, потребує постійного домашнього догляду, амбулаторного лікування і медичного догляду, так як шансів а одужання в неї немає. Щомісячно позивач разом з донькою проходять реабілітаційні та лікувальні процедури. Позивач не має можливості працювати, жодних грошових заощаджень вона не має, а донька потребує щоденного догляду та матеріального забезпечення. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.06.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 639.

Згідно з посвідченням НОМЕР_2 , виданим 3 липня 2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю, а ОСОБА_1 її законним представником (опікуном).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 5416 від 18 травня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради та з 14.06.2019 року по 06.06.2024 рік отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, розмір якої у період з 01.11.2020 року по 30.04.2021 року становить 22 695 грн. 90 коп.

Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

За таких обставин, право матері на отримання аліментів від батька дитини виникає у разі, якщо вона проживає з дитиною-інвалідом; дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; матір опікується нею; другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на його утримання, суд враховує вік, стан здоров`я ОСОБА_2 та виходить з того, що відповідач відзиву не надав, а тому у суду відсутні докази щодо неможливості надавати ним матеріальну допомогу. Тому, суд приходить до висновку, що відповідач за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу. Інших непрацездатних осіб, які б перебували на утриманні відповідача - судом не встановлено.

Враховуючи дані обставини, беручи до уваги той факт, що дитина потребує постійного догляду та лікування, суд прийшов до висновку, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання дружини, яка проживає з дитиною-інвалідом - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, буде 2 000 грн. щомісячно, протягом усього часу проживання з дитиною-інвалідом, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.

Верховний Суд у своїй Постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Всупереч зазначеним нормам, позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу не було надано ні акту приймання-передачі послуг, ні платіжні документи про оплату послуг, ні розрахунку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови в задоволенні вимог про стягнення судових витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України. судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 80, 88 СК України, ст. ст. 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 274-279, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина інвалід - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на її утримання у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 31 травня 2021 року і до досягнення дитиною ОСОБА_1 повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська