Ухвала

12 серпня 2021 року

місто Київ

справа № 296/2207/15-ц

провадження № 61-11132ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 червня 2015 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2021 рокуу цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 30 червня 2021 року звернулася із застосуванням засобів поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 червня 2015 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання. Доводи заявника про неможливість здійснити сплату судового збору за подання касаційної скарги у зв`язку із припиненням ведення підприємницької діяльності, відповідно, відсутність доходів Верховний Суд визнав необґрунтованими. З метою вирішення питання про відстрочення сплати судового збору заявнику потрібно було подати до Верховного Суду відомості про її доходи за 2020 рік.

Від заявника у серпні 2021 року надійшло клопотання разом із індивідуальними відомостями про застраховану особи, складеними органом Пенсійного фонду України. ОСОБА_1 зазначає, що у 2020 році вона не мала доходу від підприємницької діяльності, а тому не має можливості здійснити сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, § 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, § 111).

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За змістом рішень судів першої та апеляційної інстанцій позивач у березні 2015 року звернувся до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 22 266, 07 дол. США, що еквівалентно 598 066, 64 грн, та 2 080, 57 грн пені, що разом становить 600 147, 21 грн.

Отже, пред`явлений позов містить вимогу майнового характеру.

Сума судового збору за подання позовної заяви за вимогами майнового характеру, з якою звернувся у березні 2015 року позивач у цій справі, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 2 розміру мінімальної заробітної плати (243, 60 грн) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654, 00 грн), відповідно за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 7 308, 00 грн.

Отже, ураховуючи розмір судового збору, який підлягає оплаті заявником за подання касаційної скарги у цій справі (7, 308 грн), відомості про майновий стан заявника за 2020 рік, Верховний Суд встановив наявність підстав для зменшення розміру належного до сплати судового збору, проте відмовляє у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. У такому висновку Суд виходить з необхідності забезпечення відповідального та добросовісного виконання учасниками розгляду справи своїх процесуальних обов`язків та реалізації наданих процесуальним законом повноважень.

Суд зменшує розмір судового збору за подання скарги до суду касаційної інстанції до розміру 50 відсотків розміру ставки, яка підлягала сплаті за подання позову (3 654, 00), що становить 1 827, 47 грн, який заявнику потрібно оплатити у строк, визначений у цій ухвалі. На підтвердження сплати судового збору заявник має надати суду документ, що підтверджує його оплату.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

Згідно із частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Наведені обставини свідчать про необхідність продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтею 127 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відстроченні сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків у касаційній скарзі тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду, що не підлягатиме подальшому продовженню.

У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний