Справа № 333/286/21
Провадження № 2/333/1487/21
29 липня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого - судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Даниленко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу № 333/286/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,-
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І., ПАТ «Альфа-Банк», ТОВ «Кредитні ініціативи». Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27.08.2014 року між нею і АТ «Альфа-Банк» було укладено анкету-заяву про акцент публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та додаток до договору, за якими вона отримала кредит у розмірі 3000,00 гривень, строком на 2 роки. Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. на підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання виконавчого напису № 1225, виданого 22.09.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63349350 про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 35 588 грн. 36 коп., про що позивачу стало відомо від Управління ПФУ у Комунарському районі у зв`язку із зверненням з пенсії стягнення. Як вбачається з виконавчого напису, правонаступником всіх прав і обов`язків АТ «Альфа-Банк» на підставі договору № 1 від 21.06.2016 року відступлення прав вимоги за кредитом є ТОВ «Кредитні ініціативи», яке, в свою чергу, на підставі відповідних договорів передало право вимоги за кредитом ТОВ «Вердикт Капітал». Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса № 1225 від 22.09.2020 року вчинено з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим просить суд визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на її користь в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом грошові кошти у розмірі відповідно до повідомлення приватного виконавця - 876 грн. 36 коп. і судові витрати.
У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав.
Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Треті особи і їх представники у судове засідання, не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, доходить наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
22.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1225, про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 35 588 грн. 36 коп.
На підставі вищезазначеного виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., приватним виконавцем виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження № 63349350.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).
Відповідно до пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі № 645/1979/15-ц.
Крім того, навіть у разі наявності правових підстав відповідно до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної відповідно до виконавчого напису № 1225 від 22.09.2020 року, була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.
Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової компанії та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед фінансовою компанією, зазначений у написі є безспірним. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до позивача. Крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник був належним чином обізнаний про порушення ним грошового зобов`язання та про можливі наслідки неусунення вказаних порушень. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання. Також суду не надано доказів на підтвердження того, що при вчиненні виконавчого напису стягувачем було надано оригінали договорів про відступлення права вимоги, якими би підтверджувалось право ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 і АТ «Альфа-Банк». Відповідач з причин, невідомих суду, не надав матеріали, на підставі яких був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Крім того, суд намагався витребувати зазначені документи у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., однак ухвала про витребування доказів виконана не була.
Розрахунок заборгованості, який надавався стягувачем приватному нотаріусу, суду так наданий і не був.
Згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Крім того, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем повина бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що при вчиненні виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 35 588 грн. 36 коп. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. не переконалася належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню, та безспірності характеру правовідносин сторін, вчинила виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, що не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Згідно зі ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З огляду на викладене, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1225, вчинений 22.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 35 588 грн. 36 коп.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом грошових коштів у розмірі 876 грн. 36 коп., суд виходить з наступного.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.
Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
Приватним виконавцем були стягнуті кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27.08.2014 року.
Зазначені обставини виключають застосування правового механізму до стягнення коштів у розмірі 876 грн. 36 коп. на підставі ст. 1212 ЦК України.
Отже, наявність між ТОВ «Вердикт Капітал» і ОСОБА_1 зобов`язальних правовідносин, для яких характерним є спосіб повернення майна, переданого за кредитним договором, виключає можливість застосування положень ст. 1212 ЦК України. В такому випадку права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права.
У зв`язку з викладеним, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом грошових коштів у розмірі 876 грн. 36 коп., задоволеню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як задоволена основна вимога позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ч. 4 ст. 223, ст. ст. 10-13, 77-80, 141, 263-265, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», - задовольнити частково.
В іншій частині позову - відмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 29.07.2021 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик