Дата документу 18.08.2021 Справа № 333/1351/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1351/20 Головуючий у 1 інстанції: Тучков С.С.
Провадження № 22-ц/807/1643/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18лютого 2021 року у справі за позовом районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування в інтересах дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відібрання дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на дітей,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020р. районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про відібрання без позбавлення батьківських прав дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а також про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не виконують своїх батьківських обов`язків, не піклуються про стан здоров`я дітей, їхній фізичний, духовний і моральний розвиток. Державну реєстрацію народження ОСОБА_1 проведено відповідно до частини першої ст.135 СК України (за вказівкою матері), а ОСОБА_2 - відповідно до ст.133 СК України. Родина ОСОБА_3 з кінця 2014 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є особами, переміщеними з тимчасово окупованої території. Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 з родиною не мешкає, зі слів матері ОСОБА_3 шлюб між ними розірваний у 2013 році та він залишився на окупованій території, місце його перебування на теперішній час їй невідоме.

У липні 2018 року до відділу Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло звернення завідувачки гуртожитком по АДРЕСА_1 , в якому остання зазначила, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, вживає алкоголь, матеріально дітей не утримує, діти голодні, через що крадуть їжу у сусідів. 20.07.2018р. службою у справах дітей було здійснено вихід за адресою проживання відповідача і встановлено, що ОСОБА_3 ніде не працює, живе на кошти, які отримує як соціальну допомогу на дітей, для дітей є місця для відпочинку, вони забезпечені одягом і взуттям, але помешкання потребує прибирання. ОСОБА_3 зобов`язалася прибрати в кімнаті, працевлаштуватися і більше приділяти уваги дітям. Малолітніх ОСОБА_3 було взято на профілактичний облік в службі, а відносно ОСОБА_3 направлено поданнядля складання адмінпротоколу за ч.1 ст.184 КУпАП до поліції.

У грудні 2018 року до служби у справах дітей знову надійшло звернення завідувачки гуртожитком щодо неналежного виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків.

Відповідно до наданої із ЗОШ №14 інформації, матір дітей з`являється до школи лише за запрошенням класних керівників, діти мають охайний одяг за сезоном, забезпечені всім необхідним шкільним приладдям. Під час проведення профілактичної роботи ОСОБА_3 працевлаштувалася неофіційно, навела лад у помешканні.

Але у листопаді 2019 року до відділу знову надійшло колективне звернення мешканців гуртожитку щодо неналежного виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків, в якому вони зазначили, що остання веде аморальний спосіб життя, приводить сторонніх чоловіків до кімнати, де проживають її діти, івони разом зловживають алкоголем, вчиняють сварки і бійки. Остання бійка закінчилась тим, що ОСОБА_3 нанесла ножове поранення чоловіку. Крім того, ОСОБА_3 б`є доньку, діти змушені красти їжу, так як матір їх не годує.

21.11.2019р. службою у справах дітей було здійснено вихід за адресою проживання відповідача і встановлено, що остання перебуває із залишковими ознаками алкогольного сп`яніння, в помешканні брудно, кімната завалена мотлохом, їжі, придатної для споживання дітьми, немає. ОСОБА_3 на батьківські збори не з`являється, виклики в школу ігнорує, дітям не приділяє достатньої уваги, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, продовжує жити на кошти, які отримує як соціальну допомогу на дітей, співпрацювати з психологом не виявляє бажання, на контакт зі спеціалістами не іде, стосовно неї було складено два адміністративних протоколи за ч.1 ст.184 КУпАП. Діти постійно залишаються без нагляду, часто бувають голодними, бродяжать і жебракують. В кімнаті відсутні належні умови для їх проживання.

У зв`язку з вказаними обставинамита враховуючи, що ОСОБА_3 має низький батьківський потенціал, не піклується про фізичний та психологічний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання дітьми освіти, а ОСОБА_4 взагалі не бере жодної участі у вихованні сина, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом в інтересах дітей про їх відібрання від батьків та стягнення з відповідачів аліментів на їх утримання.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування в інтересах дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника органу

опіки та піклування, яка підтримала апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Лічман І.І., яка заперечувала проти скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 30.05.2006р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області (а.с.7), встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №1756 від 02.11.2005р.).

Згідно з інформацією, наданою Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану, державна реєстрація народження ОСОБА_1 проведена відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодексу України - за вказівкою матері (а.с.8).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 20.11.2009р. Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області (а.с.7-зворот), ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №778 від 20.11.2009р.).

Згідно з інформацією, наданою Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану, державна реєстрація народження ОСОБА_2 проведена відповідно до ст.133 Сімейного кодексу України (а.с.9).

Рішенням Калінінського районного суду м.Горлівка Донецької області від 13.02.2013р. (справа №2/251/325/13) шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 розірвано. Рішення набуло законної сили 25.02.2013р. (а.с.64).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 разом з дітьми переїхала до м. Запоріжжя з Донецької області, та відноситься до осіб, що є внутрішньо переміщеними з тимчасово окупованої території. ОСОБА_4 з ними не проживає, на території Запорізької області та м. Запоріжжя зареєстрованим не значиться, дитиною ОСОБА_2 не цікавиться, участі в його вихованні та утриманні не приймає.

Місцем мешкання ОСОБА_3 з дітьми після переміщення та на теперішній час є гуртожиток АДРЕСА_1 , де вони займають кімнату № 69 .

Вказана сім`я з 2018 року опинилась у полі зору служби у справах дітей через заяви та скарги завідувача гуртожитком та його мешканців. У зв`язку з чим комісією цього органу були проведені неодноразові обслідування житлових умов сім`ї, зібрані документи з навчального закладу, де навчаються діти, а також інші документи, на підставі яких було встановлено неналежне ставлення до дітей та їх виховання і утримання матір`ю ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції зібрано та проаналізовано наступні документи, та на їх підставі встановлені таким чином обставини у справі.

18.07.2018р. до відділу Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло звернення завідувачки гуртожитком по АДРЕСА_1 , в якому остання зазначила, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не працює, матеріально дітей не утримує, діти голодні, через що крадуть їжу у сусідів (а.с. 13).

Згідно з актом обстеження умов проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , від 20.07.2018р., складеного комісією у складі: спеціаліста відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_6, інспектора ЮП Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_24, умови проживання в обстежуваній кімнаті незадовільні; кімната перебуває в занедбаному стані, брудна, захаращена, у ній задуха і сморід. Є холодильник і телевізор, місця для відпочинку, одяг і взуття. Їжі, придатної для споживання, немає (а.с.20).

10.12.2018р. до відділу Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло повторне звернення завідувачки гуртожитком по АДРЕСА_1 , в якому остання зазначила, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями і водить до себе у кімнату сторонніх чоловіків, діти ходять до школи в несезонному одязі (а.с.13-зворот).

Відповідно до інформації, наданої Запорізькою загальноосвітньою школою № 14 Запорізької міської ради за вих. № 01-21/08 від 14.01.2019р. (а.с.15), за вих.№ 01-21/21 від 23.01.2019р. (а.с.14-зворот), за вих.№ 01-21/121 від 02.04.2019р. (а.с.90), за вих.№ 01-21/380 від 18.11.2019р. (а.с.17-зворот), за вих.№ 01-21/382 від 18.11.2019р. (а.с.14), ОСОБА_3 школу відвідує лише за викликом класних керівників або інших спеціалістів навчального закладу, одяг дітей чистий і за сезоном, шкільні речі охайні та в повному обсязі. ОСОБА_2 недисциплінований, але школу відвідує постійно. Мати піклується про його фізичний розвиток. 02.04.2019р. з дитиною ОСОБА_1 було проведено бесіду у присутності психолога. Зі слів дитини, дома часто виникають конфліктні ситуації та суперечки побутового характеру, матір використовує фізичні покарання у вигляді ременя під час поганої поведінки, непослуху, невиконання домашніх обов`язків. Синяків на дитині немає і, за її ж словами, ніколи не було.

19.11.2019р. до відділу Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло колективне звернення мешканців четвертого поверху гуртожитку щодо неналежного виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків, в якому вони зазначили, що остання веде аморальний спосіб життя, приводить сторонніх чоловіків до кімнати, де проживають її діти, і разом з цими чоловіками зловживає алкоголем, потім вони вчиняють сварки і бійки. Остання бійка закінчилась тим, що ОСОБА_3 нанесла ножем рану по обличчю чоловіка. Крім того, ОСОБА_3 б`є доньку, діти змушені красти їжу, так як матір їх не годує (а.с.16).

Згідно з актом обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , від 21.11.2019р., складеним комісією у складі: спеціалістів відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , умови проживання в обстежуваній кімнаті незадовільні. Кімната завалена мотлохом, не прибрано, стоїть неприємний запах, бігають таргани. Є меблі, місця для відпочинку і зберігання речей, одяг і взуття, шкільне приладдя. Їжі, придатної для споживання, нема. На момент обстеження ОСОБА_3 перебувала із залишковими ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.20-зворот).

На підставі інформації, наданої Запорізькою загальноосвітньою школою №14 Запорізької міської ради за вих.№01-21/021 від 05.02.2020р. (а.с.17), учню ОСОБА_2 28.01.2020р. на уроці стало зле, але проінформована матір прибула до школи лише через дві години і забрала дитину додому. 30.01.2020р. соціальним педагогом і класними керівниками дітей було здійснено виїзд за адресою місця мешкання ОСОБА_3та з`ясовано, що матір і діти були вдома, лікаря до ОСОБА_2 не викликали, ліків у кімнаті не було (а.с.17).

Відповідно до інформації за вих.№429/03-К від 12.02.2020р., наданої Запорізьким

міським центром соціальних служб для сімей, дітей і молоді Запорізької міської ради, родина ОСОБА_3 з листопада 2019 року повторно перебуває на обліку як родина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. З ОСОБА_3 неодноразово було проведено профілактичні бесіди, на консультацію з психологом остання не з`явилася, на контакт зі спеціалістами не йде. Вдома ОСОБА_3 не буває, діти залишаються без нагляду, часто бувають голодними. У кімнаті, де мешкає родина, брудно, належні умови для проживання дітей відсутні (а.с.19).

За даними трудової книжки ОСОБА_3 встановлено, що остання 05.07.2019р. була прийнята на посаду молодшого оператора заправних станцій на АЗС №07-08 «Дослідна», 12.07.2019р. - переведена на посаду помічника оператора, 28.08.2019р. звільнена за власним бажанням (а.с.62).

Згідно з довідкою за вих.№1646/1 від 15.05.2020р., виданою Запорізьким міським центром зайнятості, ОСОБА_3 зареєстрована як безробітна з 29.04.2020р. Її дохід за квітень 2020 року становить 0 гривень (а.с.41).

На підставі інформації за вих.№796/01-13 від 10.06.2020р., наданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», діти ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебувають на обліку в дитячій амбулаторії №8, декларація укладена з педіатром ОСОБА_9 , законним представником в деклараціях вказана ОСОБА_3 . Під час візитів до лікаря і виклику додому діти знаходяться в супроводі матері, батько на прийом не з`являвся (а.с.65).

Згідно з актом обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , від 15.07.2020р., складеного комісією у складі: спеціалістів відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , на час обстеження в кімнаті було не прибрано, стояв дуже неприємний запах, кімната мебльована, є місця для відпочинку і зберігання речей, одяг і взуття, навала тарганів. На момент обстеження від ОСОБА_3 відчувався запах алкоголю, остання в присутності комісії вчинила сварку із сусідами (а.с.89).

Відповідно до довідки №2615 від 22.07.2020р., виданої Комунальним некомерційним підприємством «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, ОСОБА_3 під спостереженням лікаря-нарколога не перебуває (а.с.83).

Згідно з інформацією, наданою 22.07.2020р. Релігійною організацією «Церква Христова (центр) Запоріжжя», діти ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відвідують релігійну організацію з 2016 року щонеділі, вони завжди охайні, доглянуті і чемні, їх вихованням займається матір. Релігійна організація надає родині матеріальну допомогу у вигляді одягу, продуктових наборів (а.с.84).

10.09.2020р. до відділу Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло колективне звернення мешканців четвертого поверху гуртожитку щодо неналежного виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків (а.с.117).

На підставі інформації, наданої Запорізькою загальноосвітньою школою №14 Запорізької міської ради, за вих.№01-21/156 від 15.09.2020р. (а.с.122), за вих.№01-21/153 від 14.09.2020р. (а.с.123) ОСОБА_3 успіхами доньки цікавилась періодично, в основному спілкування відбувалося в телефонному режимі, під час дистанційного навчання доньці не допомагала, з учителями не спілкувалась, батьківські збори не відвідувала. З початку навчального року ОСОБА_1 пропусків без поважних причин немає, з 01.09.2020 по 07.09.2020 року була на лікарняному.

Згідно з інформацією, наданою Запорізькою загальноосвітньою школою №14 Запорізької міської ради, за вих.№01-21/157 від 15.09.2020р. (а.с.122-зворот), за вих.№01-21/153 від 14.09.2020р. (а.с.123-зворот) ОСОБА_3 дбає про фізичне здоров`я сина, одяг останнього чистий та за сезоном, про психічний стан дитини дбає частково (дитина нерівноважена і постійно порушує дисципліну). Умови проживання задовільні. Зошити у ОСОБА_2 є не всі, канцелярії замало, підручники і зошити не обгорнуті, на парті і у портфелі чисто. ОСОБА_2 агресивний і жорстоко ставиться до однокласників, б`є дітей, знає елементарні навички спілкування, вітається, запитує дозвіл щось робити, але, образивши когось, ніколи не вибачається. З початку навчального року ОСОБА_2 пропусків без поважних причин немає, з 01.09.2020 по 07.09.2020 року був на лікарняному.

23.09.2020р. до відділу Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшлочергове колективне звернення мешканців четвертого поверху гуртожитку щодо неналежного виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків, в якому вони зазначили, що остання зловживає алкоголем, за дітьми не доглядає, з кімнати, де проживають діти, йде неприємний запах. 19.09.2020р. ОСОБА_2 принесли до гуртожитку, оскільки останньому було зле, викликали швидку медичну допомогу і його забрали у лікарню. Коли подзвонили ОСОБА_3 , то остання приїхати додому відмовилася, залишила доньку без нагляду, до гуртожитку з`явилася лише ввечері 22.09.2020р. (а.с.116).

Відповідно до інформації за вих.№2323/03-К від 21.09.2020р., наданої Запорізьким міським центром соціальних служб для сімей, дітей і молоді Запорізької міської ради, за час перебування на обліку, істотних змін у напрямку поліпшення в родині ОСОБА_3 не відбулось. У кімнаті брудно, відчувається різкий запах сечі, задуха, наявні таргани, вхідні двері кімнати потребують заміни, належні умови для проживання дітей у приміщенні відсутні (а.с.119).

На підставі інформації за вих.№1225/01-10 від 29.09.2020р., наданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», останній раз в дитячій амбулаторії №8 ОСОБА_2 і ОСОБА_1 були 07.09.2020 року, ОСОБА_2 з приводу проведення проби Руфьє та вакцинації, а ОСОБА_1 - ГРВІ. Діти на прийомі дільничного педіатра були без супроводу дорослих. Матір не завжди належним чином виконує обов`язки щодо медичного обстеження дітей (а.с.118).

Також судом досліджено психологічну характеристику стосунків у сім`ї ОСОБА_3 від 25.09.2020р., складену психологом БО «БФ «Карітас Запоріжжя» ОСОБА_11 , пояснення допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

За зібраною сукупністю вище навдених доказів суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню відносно відповідача ОСОБА_3 , навівши наступну мотивацію такому висновку.

Так, суд вказував, що позивачем не надано суду доказів того, що з вини ОСОБА_3 вбачається реальна загроза життю та здоров`ю дітей, їх моральному вихованню, а також доказів того, що діти, у зв`язку з неналежним за ними доглядом та вихованням мають незадовільний стан здоров`я, їх розвиток не відповідає їхньому віку.Судом не встановлено фактів, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей чи забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти. Також, позивачем не доведено жорстокого поводження матері з дітьми та реальне існуван-

ня такої небезпеки у разі залишення дітей з матір`ю. Позивач не зазначав про випадки екс-

плуатації ОСОБА_3 своїх дітей, примушування їх до жебракування та бродяжниц-

тва.Отже, у зв`язку з вищезазначеними обставнами, враховуючи вік дітей, яким виповнилося 11 і 15 років, суд дійшов висновку, що відібрання дітей від матері призведе до страждань останніх, а органом опіки та піклування не доведено, що встановлення державної опіки над дітьми виправдовує примусове відібрання їх від матері та відповідатиме інтересам дітей.

Суд вважав, що такий захід як відібрання дітей від матері не можна виправдати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже проблеми, які склалися у родині ОСОБА_3 , можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

В апеляційній скарзі орган опіки та піклування зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що родина ОСОБА_3 повторно постановлена на облік як родина, що опинилась у складних життєвих обставинах, але матір ОСОБА_3 на контакт не йде, на консультування з психологом не з`являється, часто не буває вдома, залишаючи дітей без нагляду та голодними, не створює належних умов проживання для них, ніде не працює, та висновків не робить та продовжує таку свою поведінку в подальшому. Вказується, що суд прийняв до уваги докази вибірково, оскільки базував висновки на більш ранніх довідках ЗОШ № 14, де навчаються діти, але у подальшому періоді поведінка матері дуже змінилась в бік погрішення відношення до навчання дітей, про що зазначено у довідках школи за подальший період. Суд не врахував, що ОСОБА_3 двічі протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а також показів свідків про аморальну поведіку матері за місцем мешкання у присутності дітей. Все вище зазначене призвело до того, що під час складання апеляційної скарги ситуація з дітьми вийшла з-під контролю відповідача, оскільки дочка ОСОБА_1 пішла з дому, та обоє дітей перестали відвідувати школу.

Перевіривши ці доводи, колегія визнає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Колегія бере до уваги положення статті 3, 163 СК України, статті 11, 12, 14 Закону України "Про охорону дитинства", преамбулу та ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифіковану Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, відповідну практику Європейського суду з прав людини, за змістом яких слідує висновок, що сім`я вважається природним середовищем для розвитку дитини; виховання в сім`ї відповідає найкращим інтересам дитини, і тільки коли виявиться, що сім`я є особливо непридатною або неблагонадійною, зв`язки з нею можуть бути перервані,розлучення дітей із батьками всупереч їхній волі можливе тільки за умови, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини. У будь-якому випадку суд повинен постановити рішення, яке відповідало б найкращим інтересам малолітньої дитини.В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Тому результат судового розгляду має бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в пункті 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 Сімейного кодексу України.

Пунктами 2-5 частини першої статті 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 Сімейного кодексу України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2018-2020рр. та до ухвалення рішення у цій справі 18.02.2021р. ОСОБА_3 працюювала офіційно лише 2 місяці. Її неофіційна робота, про яку вона зазначає у поясненнях, нічим не підтверджена.

В такому разі відповідач є повністю вільною у часі задля витрачання його на облаштування умов проживання, приведення кімнати у належний стан, її прибирання, забезпечення дітям належного годування, зайняття з дітьми, відвідуванням школи, психолога у випадку необхідності.

Між тим, за матеріалами справи таких дій щодо створення дітям належних умов проживання, утримання та виховання ОСОБА_3 не здійснювала, а, навпаки, зібрані у справі докази вказують на повну антисанітарію у кімнаті гуртожитку, якає місцем мешкання сім`ї ОСОБА_3 , у якій стоїть задуха, сморід від сечі та розмножуються таргани.

Зі скарг завідувачки гуртожитком та мешканців четвертого поверху гуртожитку, де знаходиться кімната відповідача, слідує, що діти постійно голодні, тому намагаються вкрасти будь-чию їжу на кухні. Також у тих же скаргах вказується на зловживання ОСОБА_3 спиртними напоями, які вони розпиває із запрошеними різними чоловіками у пізній час доби в кімнаті, де живуть діти, про сваркиу стані алкогольного сп`яніння та випадок із застосуванням нею ножа до такого відвідувача, якого вона підрізала.

З наданої довідки поліції слідує, що за неналежне виховання дітей ОСОБА_3 двічі притягалась до адміністративної відповідальності згідно з ч. 1 статті 184 КУпАП.

Неуважне ставлення матері до своїх дітей, відсутність контакту з ними та контролю за ними призвело також до випадку, коли молодший одинадцятирічний син ОСОБА_2 вжив наркотичні засоби, та внаслідок пов`язаного з цим поганого стану здоров`я був доставлений «швидкою» до медичного закладу. Та матері в цей час вдома не було і на виклики телефоном вона додому не з`явилсь, а прийшла тільки через три дні, що наразі і свідчить проїї байдуже ставлення до своїх дітей.

За вказаних наведених прикладів щодо поведінки відповідача колегія вважає, що суд першої інстанції дійно вибіроково висвітлював та оцінював лише ті докази та встановлював доведені ними обставини, які свідчили на користь тому, що ОСОБА_3 в цілому належно ставиться до виконання батьківських обов`язків.

Такий підхід суду не свідчить на користь тому, що ним об`єктивно встановлювались дійсні відносини між відповідачем та дітьми, а також між відповідачем та іншими органами з приводу її дітей.

Колегія зазначає, що навіть сам факт проживання дітей в умовах антисанітарії, сморіду та наявності тарганів, свідчить про те, що відповідач не може створити їм належні умови проживання. Вона не хоче працювати, на що вказує те, що звільнилась вона з єдиного місця роботи за власним бажанням, пропрацювавши лише 2 місяці, та більше на роботу не влаштовувалась. Крім того, діти навіть не забезпечувались нею достатньою кількістю їжі, що змушувало їх брати їжу без дозволу у мешканців гуртожитку та породжувало скарги останніх.

На те, що поведінка ОСОБА_3 не змінювалась на краще, вказує той факт, що

на облік до Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сім`я ОСОБА_3 була поставлена двічі. Але згідно з інформацією за № 2323/03-К від 21.09.2020 цього органу, за час перебування родини на обліку істотних змін не відбулось, а умови проживання та відношення матері до вихованняі розвитку дітей не покращились.

Що стосується участі матері ОСОБА_3 у навчальному процесі дітей та їх вихованні, то перші характеристики зі шкоди дійсно були лояльними, та в них вказувалось, що вона на виклики педагогів з`являлась. Проте такі відомості мались лише у першії довідці зі школи, а з наступних довідок слідує, що поведінка матері та дітей дуже змінилась в стан погіршення.

Так, за інформаціює, наданою ЗОШ № 14 23.01.2019, ОСОБА_3 вже приділяє недостатньо уваги вихованню доньки ОСОБА_1 ,батьківські збори не відвідує, успіхами у навчанні не цікавиться. А 18.11.2019 ЗОШ № 14 інформувала, щочерез порушення сином ОСОБА_2 дисципліни його матір двічі викликалась до школи, але жодного разу не з`явилась, хоча у телефонній розмові пообіцяла прийти; матір не прививає почуття милосердя, шанобливого ставлення до старших за віком та дітей; ОСОБА_2 агресивний, жорстко ставиться до однокласників, б`є дітей.

Свідок ОСОБА_14 зазначала, що ОСОБА_3 попри зауваження мешканців продовжує приводи до гуртожитку сторонніх осіб після 22.00 год., з приводу чого викликається поліція; діти відповідчки, незаважаючи на вік 11 та 15 років - палять.

.

Суд вказував, що за пояснення свідка ОСОБА_11 , яка надавала висновок про психологічний стан сім`ї, остання не бачить необхідності у вилученні дітей із родини, оскільки ситуацію можна вирішити додатковою роботою з психологом та педагогом. Та суд вважав це за рекомендацію не застосовувати радикальні заходи щодо роз`єднання сім`ї.

Але суд при цьому не зважив на те, що така допомога ОСОБА_3 вже неодноразово пропонувалась, але остання на контакт не йде, на консультування з психологом не приходить. Не скористалась ОСОБА_3 і допомогю того ж психолога ОСОБА_11 , не з`явившись, за поясненнями останньої, до БФ «Карітас Запоріжжя».

Тобто, колегія вважає, що наразі й настала ситуація, коли такі нерадикальні методи вже вичерпано, та є необхідним застосування більш кардинальних заходів, зокрема, і відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, щоб відповідач усвідомила можливість втрати дітей та змінила свою поведінку та ставлення до них, їх утримання та виховання.

При цьому, суд вважав, що позивачем не доведено критеріїв, передбачени п.п. 3-5 ч. 1 статті 164 СК України ( жорстоке поводження з дітьми, примушування до жебракування, алкоголізм батьків), що, на думку суду, могло б слугувати підставою для відібрання дітей. При цьому, поза увагою суду залишилось те, що підставою для відбірання дітей орган опіки та піклування зазначав п. 2 ч. 1 статті 164 СК України - ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.Та саме такі обставини були підтверджені зібраними у справі доказами.

Апеляційний суд, хоча не зобов`язаний враховувати обставини, які виникли після ухвалення оскаржуваного рішення у справі, але колегія вважає, що слід зазначити про них, оскільки саме попереднє ставлення ОСОБА_3 до виховання дітей призвело до таких наслідків.

Так, органом опіки та піклування долучено у справу розпорядження № 104р від 19.03.2021р. голови районної адміністрації по Комунарьскому району про негайне відібрання дітей, згідно з яким 16.03.2021р. ОСОБА_1 після чергової сварки з матір`ю ОСОБА_3 пішла з дому та категорично не бажає повертатись, мешкає у сторонніх людей за адресою: АДРЕСА_3 . Але виходом за цією адресою встановлено, що вона вже пішла звідти та її місце знаходження не відоме.

Також у розпорядженні зазначено, що за наданою ЗОШ № 14 інформацією від 18.03.2021, ОСОБА_1 школу не відвідує з 08.02.2021р., матір не закінчила обробку голови ОСОБА_1 з приводу педикульозу, та взагалі матір втратила контроль над донькою, дівчина вдома не проживає. ОСОБА_2 приходить до шкоди брудний. До матері неможливо додзвонитись, на склавшуюся ситуація вона не реагує.

З пояснень представника органу опіки та піклування у судовому засідання з`ясовано, що діти за цим розпорядження були вилучені та поміщені до Комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей».

Вказана інформація підтверджується цим закладом, згідно з якою у центрі з 19.03.2021 на повному державному забезпеченні перебувають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Станом на 26.05.2021 матір ОСОБА_3 дітей жодного разу не відвідала, спілкуючись лише в телефонному режимі. До адміністрації центру з питання повернення дітей не зверталась.

Колегія наголошує, що перше судове засідання 26.05.2021р. в ході розгляду справи в апеляційному суді було відкладено через неявку ОСОБА_3 , хоча була присутня її адвокат Лічман І.І., яка заявила, що відповідач особисто хоче довести суду своє позитивне ставлення до дітей та можливість виправлення ситуації без їх відібрання у неї.

Проте в наступне судове засідання 18.08.2021 ОСОБА_3 знову не з`явилась, заяв та клопотань не надала, про причини неявки не повідомила ані апеляційний суд, ані свого адвоката Лічман І.І.

На думку колегії, це є додатковим свідчення тому, що ОСОБА_3 байдуже ставиться до цього питання, а відтак, назріла необхідність у застосуванні такого заходу як відбрання у неї дітей без позбавлення батьківських прав строком на 1 рік. Та у разі виправлення ситуації ОСОБА_3 вона може ставити питання про повернення їй дітей, в протилежному випадку можуть настати ще більш радикальні наслідки у вигляді позбавлення батьківських прав, про що колегія зазначає задля попередження відповідача й про такі можливі наслідки її поведінки та ставлення щодо дітей.

Що стосується відповідача ОСОБА_4 як батька малолітнього ОСОБА_2 , то встановлено, що він взагалі самоусунувся від утримання та виховання дитини, тому суд безпідставно не задовольнив позов до цього відповідача з посилання на відсутність від нього загрози для дітей, так як з ними він не проживає. Колегія з цього приводу зазначає, що не є вирішальним, що батько не живе з дітьми, а вирішальним є те, що є підстави, передбачені вимогами п. 2ч. 1 статті 164 СК України, для відбрання дитини від таких батьків відповідно до приписів статті 170 СК України.

Відповідно до ч. 4 статті 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про

стягнення з них аліментів на дитину.

Задовольняючи позов про відбрання дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , колегія вирішує питання щодо стягнення з них аліментів на утримання дітей на користь установ чи осіб, до яких будуть влаштовані діти, з моменту такого влаштування та на весь час перебування.

Оскільки дітей вже тимчасово вилучено із сім`ї та влаштовано до КЗ «Запорізький

обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР з 19.03.2021, то саме з цієї дати слід стягнути аліменти з батьків на їх утримання та на весь час відбрання дітей.

Що стосується розміру аліментів, які слід визначити з кожного з батьків на кожного з дітей, то колегія керується загальними вимогами, визначеними у статтях 180-184 СК України.

Матеріальний стан відповідача ОСОБА_4 та іші критерії, передбачені ч. 1 статті 182 СК України, не відомі суду та не були з`ясовані в ході розгляду справи, оскільки місце знаходження останнього не відоме, та він викликався через оголошення відповідно до приписів ч. 11 статті 128 ЦПК України.

Тому колегія виходить із загальних приписів про розмір аліментів на утримання однієї дитини, який визначається як ј частка від заробітку (доходу) батька, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Відтак, з ОСОБА_4 слід стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у ј частці від його заробітку (доходу) із дотриманням мінімального гарантованого законом розміру аліментів.

Визначаючи аліменти з матері ОСОБА_3 , колегія враховує, що їй належить сплачувати аліменти на утримання двох дітей, які в такому разі за загальними приписами встановюються у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), тобто по 1/6 частці на кожну дитину.

При цьому, колегія враховує, що матір є молодою особою, працездатною, про будь-які обмеження у працевлаштуванні за станом здоров`я доказів не надала, а тому вказаний розмір аліментів є виправданим.

Зважаючи на все вище навдене, колегія знаходить апеляційну скаргу обґрунтованою, тому підлягаючою задоволенню, у зв`язку з чим згідно з приписами п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК Україхни оскаржуване рішення підлягає скасуванню із прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18лютого 2021 року у цій скасувати.

Позов районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування про відібрання неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4 без позбавлення батьківських прав строком на один рік та стягнення з них аліментів задовольнити.

Відібрати неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4 без позбавлення батьківських прав строком на один рік та передати дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь особи чи дитячого закладу, до якого будутьвлаштовані діти, аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у розмірі по 1/6 частці від її заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного .віку на кожну дитину, починаючи з 19.03.2021р. і на весь час відібрання дітей.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь особи чи дитячого закладу, до якого буде влаштована дитина, аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 1/4 часткивід заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.03.2021р. і на весь час відібрання дитини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 серпня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.