БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-н/356/6/21
Справа № 355/559/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії, боржник ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії, боржник ОСОБА_1 . Заява обґрунтована тим, що відповідно до п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» виконує функції постачальника універсальних послуг, а саме постачальника електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Київської області. Відносини між енергопостачальником та споживачами регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює

державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ). До 01.01.2019, тобто до дня запровадження нового ринку електричної енергії, ОСОБА_1 була споживачем електричної енергії в ПрАТ «Київобленерго». На підставі п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 8 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, враховуючи факт споживання електричної енергії, між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400159143 від 01.01.2019, шляхом приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Факт укладення Договору підтверджується діями боржника, які спрямовані на виконання його умов, зокрема, фактичним споживанням електричної енергії. Згідно рахунків за електроенергію, боржнику нараховано до сплати заборгованість у розмірі 8 635,24 грн. Відтак, вказуючи на безспірність своїх вимог, просили видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» заборгованості за договором № 400159143 від 01.01.2019 у вказаному розмірі, а також понесені судові витрати в сумі 227 грн.

Суд, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2012, наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачами, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі Постанова НКРЕКП від 14.03.2018 № 312), що набрали чинності 19.04.2018 (за винятком окремих положень).

Згідно з п. 7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Вказане узгоджується з п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», за змістом якого фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Враховуючи вказане, здійснення боржником лише часткової оплати спожитих послуг, на яке як на акцепт публічного договору приєднання в порядку ст.ст. 641-642 ЦК України посилається заявник, не свідчить про його повну та безумовну згоду на приєднання до договору на визначених заявником умовах та не може слугувати доказом безспірності вимог заявника.

Розмір та підстави виникнення такої заборгованості повинні встановлюватись судом в позовному провадженні.

Окрім того, як вбачається зі змісту заяви, заявником пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості за послуги з постачання електричної енергії, яка виникла за період з 01.02.2020 по 31.03.2021 включно.

В той же час, з наданого суду рахунку за електроенергію № за лютий 2020, на який як на підтвердження розміру стягуваних сум посилається заявник, вбачається, що станом на початок лютого 2020 за споживачем ОСОБА_1 вже обліковувався борг в розмірі 3 565,56 грн., який, відтак, виник за попередній період, що передує пред`явленому до стягнення.

За таких обставин, попередня заборгованість, що вже обліковувалась у боржника станом на початок лютого 2020, не може бути об`єктом стягнення за визначений заявником в заяві період з 01.02.2020 по 31.03.2021 включно.

Вказане дає підстави для висновку, що наданий суду розрахунок є необґрунтованим та не може у безспірному порядку доводити розмір та підстави заборгованості боржника за електроенергію.

Відтак, з огляду на межі пред`явлених заявником вимог, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що додані до неї письмові документи не можуть підтвердити наведені в заяві доводи, відтак, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи викладене, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Щодо вимоги заявника про стягнення з боржника на його користь суми сплаченого судового збору у розмірі 227 грн., суд зазначає, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 164 ЦПК України, які є спеціальними нормами, що регулюють питання сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160-165 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії, боржник ОСОБА_1 відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення її недоліків.

Заявник має право звернутися в суд з тими самими вимогами у позовному провадженні.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя: І. О. Капшученко