ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/528/21 Номер провадження 22-ц/814/1545/21Головуючий у 1-й інстанції Дем`янченко С. М. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.

секретар: Зеленська О.І.

за участю представника відповідача адвоката Панченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Високе»

на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 травня 2021 року

у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Високе» до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ПСП «Високе» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди.

15 квітня 2021 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Панчен-ко О.О. подано заяву про визнання дій ПСП «Високе» зловживанням процесуальними правами та залишення позову без розгляду.

Ухвалою Зіньківського районного суду від 19 травня 2021 року визнано дії ПСП «Високе» щодо подання декількох аналогічних позовів до ОСОБА_1 про визнання поновленими договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди зловживанням процесуальними правами.

Цивільну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Високе» до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди залишено без розгляду.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції, ПСП «Високе» оскаржило її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просило ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Позивачем не заперечується, що ним подано 5 разів позов до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди.

Три рази позовна заява розподілена на суддю Должка С.Р. і по заяві від 10 березня 2021 року, 11 березня 2021 року, 15 березня 2021 року провадження у справі не відкривалосяз підстав п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Проте, вважає, що судом першої інстанції не зазначено, що 09 лютого 2021 року ухвалою суду по справі №530/188/21 під головуванням судді Зіньківського районного суду Полтавської області Демянченка С.М. позовну заяву ПСП «Високе» до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди шляхом визнання укладеною додаткову угоду повернуто позивачу.

Отже, позовна заява ПСП «Високе» перебувала у провадженні двох суддів Зіньківського районного суду Полтавської області.

Також зазначало, що головною діяльністю ПСП «Високе» є обробіток землі. Затягування судового процесу з боку позивача є неприйнятним, оскільки унеможливлюва-тиме проведення сільськогосподарських робіт у весняний час, що призводитиме до неотри-мання прибутку.

Окрім того вказувало, що ПСП «Високе», як позивач дійсно 5 разів зверталося досуду з даним позовом але кожного разу після того, як здавало позов до канцелярії суду, перечитувало його та знаходило помилки, отже і зверталося до судді з заявами про повернення матеріалів справи, щоб усунути дані недоліки. Окрім того, у штаті ПСП «Високе» був відсутній працівник на посаді юриста який зміг би подати позовну заяву без суттєвих недоліків.

В контексті п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України під зловживанням процесуальними правами необхідно розуміти маніпуляцію автоматизованим розподілом справ між суддями шляхом подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

Тому вважає, що повертаючи позовну заяву з тих підстав, що позивачем подано декілька позовів до того самого відповідача, суд першої інстанції не навів мотивів, з яких він дійшов висновку про те, що ПСП «Високе» подано декілька позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, що свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами. метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, та в чому така маніпуляція полягає, оскількипозовна заява перебувала на розгляді у двох суддів Зінківського районного суду та була відкликана позивачем із вище зазначених підстав.

Подання, при таких обставинах, черговий раз позовної заяви не свідчить про систему дій позивача, вважає, що суд помилково вказав на зловживання позивача своїми процесуальними правами.

Окрім того, зі змісту оскаржуваної ухвали неможливо встановити, чи були подані позови тотожними, чи заявлені у них одні й ті ж самі вимоги, та чи обґрунтовані вони тими ж самими або аналогійними обставинами.

Також зазначало, що залишення позову без розгляду, як це передбачено ч. 3 ст. 44 ЦПК України, є правом, а не обов`язком суду та є крайнім заходом.

На апеляційну скаргу ПСП «Високе» свій відзив подала представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Панченко О.О., в якому, спростовуючи доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначала, що ОСОБА_1 в справі є відповідачем, а не позивачем і подання клопотання про визнання дій ПСП «Високе» зловживанням процесуальними правами, є реалізацією процесуального права передбаченого ст. ст. 43-44 ЦПК України.

Крім того, зазначала. що з сайту Судової влади України вбачається, що ПСП «Високе» протягом 2021 року неодноразово подавало позовні заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди.

Кожного разу, коли позовні заяви попадали до судді Должко С.Р. та Ситник О.В. позивач ПСП «Високе» подавало заяви про повернення позову, а коли позовні заяви було розподілено на іншого суддю, то тоді вже ПСП «Високе» не просило повернути позов і справи були призначені до розгляду.

Вважає, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 квітня 2021 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Панченко О.О. про визнання дій ПСП Високе зловживанням процесуальними правами та залишення позову без розгляду.

24 березня 2021 року до Зіньківського районного суду Полтавській області надійшла позовна заява ПСП Високе до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справі присвоєно номер: 530/528/21 та передано на розгляд судді Дем`янченку С.М.

10 березня 2021 року до Зіньківського районного суду Полтавській області надійшла позовна заява ПСП Високе до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справі присвоєно номер: 530/412/21 та передано на розгляд судді Должку С.Р. та ухвалою суду від 10 березня 2021 повернутий позивачу у зв`язку з поданням заяви про повернення позовної заяви.

11 березня 2021 року до Зіньківського районного суду Полтавській області надійшла позовна заява ПСП Високе до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справі присвоєно номер: 530/424/21 та передано на розгляд судді Должку С.Р. та ухвалою суду від 12 березня 2021 року повернутий позивачу у зв`язку з поданням заяви про повернення позовної заяви.

15 березня 2021 року до Зіньківського районного суду Полтавській області надійшла позовна заява ПСП Високе до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Справі присвоєно номер: 530/461/21 та передано на розгляд судді Должку С.Р. та ухвалою суду від 18 березня 2021 повернутий позивачу у зв`язку з поданням заяви про повернення позовної заяви.

19 березня 2021 року до Зіньківського районного суду Полтавській області надійшла позовна заява ПСП Високе до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справі присвоєно номер: 530/499/21 та передано на розгляд судді Должку С.Р. та ухвалою суду від 22 березня 2021 року повернутий позивачу у зв`язку з поданням заяви про повернення позовної заяви.

24 березня 2021 року ПСП «Високе» в черговий раз звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди.

Ухвалою суду від 30 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

15 квітня 2021 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Панчен-ко О.О. подано заяву про визнання дій ПСП «Високе» зловживанням процесуальними правами та залишення позову без розгляду.

Ухвалою Зіньківського районного суду від 19 травня 2021 року визнано дії ПСП «Високе» щодо подання декількох аналогічних позовів до ОСОБА_1 про визнання поновленими договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди зловживанням процесуальними правами.

Залишаючи позов без розгляду, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 44 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ПСП «Високе» подало протягом короткого проміжку часу п`ять разів позов до того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, що вказує на те, що такі дії вчинені з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, дійшовши висновку, що позивач допустив зловживання процесуальними правами при зверненні до суду з позовом, що суперечить завданню цивільного судочинства.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

ПСП «Високе» подало протягом короткого проміжку часу чотири позови до того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, наявні підстави вважати, що такі дії вчинені з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, що свідчить про зловживання ним процесуальними правами і є підставою для залишення позову без розгляду.

Нормами ч. 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності в цивільному судочинстві спонукає учасників справи та їх представників до використання всіх можливих механізмів захисту права, у зв`язку з чим ними можуть допускатися і певні зловживання. Водночас слід наголосити, що зловживання правом має розглядатися як процесуальне правопорушення виключно за умови встановлення причино-наслідкового зв`язку між зловживанням та завданою шкодою (встановленням певних ризиків) іншому учаснику справи.

Тобто зловживання процесуальним правом як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в порушенні умов належної реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав іншими учасниками справи.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується висновком, викладеним в постанові Об`єднаної палати Касацій-ного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14, згідно якого основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 25 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК України).

Судом встановлено та не заперечується і в апеляційній скарзі, що ПСП «Високе» п`ять разів зверталося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди.

Три рази позовна заява розподілена на суддю Должка С.Р. і по заяві від 10 березня 2021 року, 11 березня 2021 року, 15 березня 2021 року провадження у справі не відкривалося з підстав п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Таким чином, залишаючи позов без розгляду, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 44 ЦПК України, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач ПСП «Високе» подало протягом короткого проміжку часу п`ять разів позов до того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, що вказує в тому числі і на те, що такі дії вчинені з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав вважати дії позивача зловживанням наданими йому процесуальними правами, правомірно залишивши позовну заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Високе» до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди без розгляду.

Твердження в апеляційній скарзі, що ПСП «Високе» дійсно п`ять разів зверталося до суду з даним позовом, але кожного разу після того, як здавало позов до канцелярії суду, перечитувало його та знаходило помилки та з цих підстав зверталося до судді з заявами про повернення матеріалів справи, щоб усунути дані недоліки, а також відсутність у штаті ПСП «Висове» працівника на посаді юриста, який зміг би подати позовну заяву без суттєвих недоліків, є безпідставними та всі супутні обставини які призвели до багаторазових звернень до суду з аналогічними позовами входять до зони відповідальності особи, яка вчиняла такі дії, тому не звільняють її від відповідності, а також не містить вагомих доводів, які би дозволили суду апеляційної інстанції дійти переконання, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права або з неправильним застосуванням закону України.

Інші доводи апеляційної скарги також на законність судового рішення не впливають, а зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, незгоди заявника з висновком суду та необхідності переоцінки доказів.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Ухвалу судом першої інстанції постановлено з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Високе» залишити без задоволення.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.