Справа № 646/1388/21
№ провадження 2/646/1208/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сіренко Ю.Ю.,

за участю секретаря Лук`янчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Сумська, 78) про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою звернулась позивач ОСОБА_1 , в якій просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Підставою позовних вимог зазначила те, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі від самого народження по теперішній час. Так, ОСОБА_2 , який є батьком її сина, веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не проявляє родинних почуттів до своєї дитини від самого її народження і не виявляє такого бажання, не має постійного місця роботи та не працює взагалі. Участі у вихованні та утриманні свого малолітнього сина не приймає і не виявляє такого бажання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав було залишено без руху, встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

26.04.2021 року позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду звернулась із заявою про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.05.2021 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.07.2021 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 12.07.2021 року.

Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач подав до суду заяву, відповідно до якої вимоги позову про позбавлення батьківських прав визнає у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутність.

Представник третьої особи звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення просить врахувати інтереси малолітньої дитини.

Відповідач в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини.

Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини».

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, відповідний актовий запис - №480, батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , є - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Батьки дитини в зареєстрованому шлюбі не перебували, батьківство ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було встановлено відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. Після припинення фактичних шлюбних відносин між батьками малолітній ОСОБА_3 залишився проживати разом з матір`ю. Зараз позивач з сином мешкають за адресою: АДРЕСА_3 , де створено для дитини належні житлово- побутові умови для проживання (акт обстеження від 12.05.2021)

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрували шлюб 08.11.2019 року, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №936. Після державної реєстрації шлюбу прізвище подружжя « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_1 ».

Згідно висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради №377 від 17.06.2021 року, ОСОБА_2 запрошувався до Департаменту служб на співбесіду, однак, не з`явився, пояснень чи документів не надав. ОСОБА_2 з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку матері, до Департаменту служб не звертався, ніяких доказів виконання ним батьківських обов`язків не надавав. Мати дитини, ОСОБА_1 , пояснила, що батько довгий час умисно ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню дитини, ніколи не відвідує сина, не цікавиться його здоров`ям, розвитком та досягненнями, вже більше 5 років дитину виховує вітчим ОСОБА_6 , якого ОСОБА_3 називає батьком. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - Комісія). Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 19, 164 Сімейного кодексу України та рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, в матеріалах справи міститься заява малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який власноручно виклав своє відношення стосовно своєї родини, зазначив, що у нього гарні відносини з чоловіком його матері ОСОБА_6 , який піклується про нього, як батько, свого батька ОСОБА_2 фактично не пам`ятає та не знає, просив врахувати його думку.

Згідно характеристики з Харківської спецшколи №87 вбачається, що дитина виховується в повній сім`ї, мати - ОСОБА_1 , 1979 р.н., та вітчим - ОСОБА_6 , 1979 р.н. Батьки приділяють належну увагу вихованню сина, приймають активну участь у громадському житті класу та школи.

Відповідно до інформації про особу, яка була надана старшим дільничним офіцером поліції відділу поліції №1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Лучко О. про ОСОБА_2 відділу поліції № 1 Харківського РУП Головного управління Національної Поліції в Харківській області, зазначено, що під час перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в суспільстві веде себе посередньо, зловживає алкогольними напоями, підтримує контакти з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Також, в заяві, яка була посвідчена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О. від 20.04.2021 року, яка зареєстрована в реєстрі за №822, зазначено, що ОСОБА_2 , відмовився від батьківських прав відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дав згоду на усиновлення його громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з присвоєнням йому прізвища усиновлювача ІНФОРМАЦІЯ_6 та по батькові ІНФОРМАЦІЯ_6 . Претензій до усиновлювача мати не буде, правові наслідки передачі дитини під усиновлення ОСОБА_2 роз`яснені.

Приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О. особу ОСОБА_2 встановлено, дієздатність перевірено, справжність підпису засвідчено.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 156 СК України).

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1,2,6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що мала місце винна поведінка відповідача ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилась у нехтуванні обов`язками батька по забезпеченню дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дитиною в необхідному обсязі.

Із роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Враховуючи, що матеріалами справи доведено неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, оскільки він не створює належних умов для утримання дитини, не піклується про його здоров`я, фізичний та моральний розвиток, суд вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на розвиток дитини, а також враховуючи характер його поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, вбачається, що ОСОБА_2 повинен бути позбавлений батьківських прав.

Доказів, які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно дитини судом не встановлено.

При таких обставинах, з метою захисту інтересів дитини, та з урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини.

Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до другої позовної вимоги позивача, в якій остання просить не стягувати зі ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , суд вважає, що вказана вимога підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.141, 150, 156, 164, 165, 166, 180, 181 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Сумська, 78) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , батьківських прав стосовно його малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя - Ю.Ю. Сіренко