Провадження № 22-ц/801/1119/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 рокуСправа № 127/28091/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Денишенко Т.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2021 року, повний текст якого виготовлено 24.03.2021 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Жмудя О.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, зазначивши, що вони з відповідачем з 2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2020 року, що набрало законної сили 07.08.2020 року, шлюб між сторонами розірвано. Син після розірвання шлюбу проживав разом з позивачем. Оскільки на даний час ОСОБА_3 є повнолітнім і навчається на 2-му курсі Національної академії внутрішніх справ МВС України на денній формі навчання за державним замовленням, а систематичної допомоги на його утримання відповідач не надає, позивач просила стягувати на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до 04.07.2020 року та стягнути з відповідача 3240 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у Національній академії внутрішніх справ МВС України, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 11.12.2020 року на період навчання - до 04.07.2022 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ,посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалене у справі судове рішення змінити і стягувати з нього аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 50 % прожиткового мінімуму встановленого для повнолітньої особи щомісячно.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що він про розгляд справи судом не повідомлявся, участі в її розгляді не приймав, суд не з`ясував його матеріальний стан та спроможність сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Сплата аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно фактично позбавить його засобів для існування, оскільки єдиним джерелом його доходу є пенсія у розмірі 2100 грн., про що надав до апеляційної скарги відповідну довідку. Крім того, позивач не довела суму витрат, які вона несе у зв`язку з навчанням сина. Зазначив, що судом безпідставно стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3240 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , який є повнолітнім і продовжує навчання в Національній академії внутрішніх справ МВС України на денній формі з 26.08.2019 року по 04.07.2022 року. ОСОБА_2 є фізично здоровою людиною працездатного віку, але добровільно законного обов`язку по утриманню своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, не виконує.

Задовольняючи частково вимоги позивача і стягуючи з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання в розмірі 2000 грн. щомісячно, суд, виходив з того, що відповідач ухиляється від добровільного виконання обов`язку по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання за наявності можливості таке утримання надавати, а визначений судом розмір аліментів не порушує прав ні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ні відповідача.

Однак, з вказаним висновком суду колегія суддів погодитися не може виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК).Ці дані встановлюються такими засобами: 1 письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.(ст.77 ч.1) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.(ч.2 ст.78 ЦПК) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.79 ЦПК) Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.(ст.80 ЦПК).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Суд вказаного до уваги не взяв і при визначенні розміру аліментів не звернув уваги, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх доводів позивачем до позовної заяви було додано довідку відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Дніпровської РДА у якій зазначено про те, що ОСОБА_3 з 24.09.2019 року зареєстрований у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 та довідку №46/01-5507 від 04.12.2020 року Національної академії внутрішніх справ МВС України, про те, що ОСОБА_3 навчається на 2-му курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання, термін навчання становить з 26.08.2019 по 04.07.2022 року. Посилання позивача на те, що відповідач має власний бізнес, від якого отримує постійний дохід, що є достатнім для сплати аліментів у заявленому розмірі ,не підтверджено належними та допустимими доказами. Згідно наданих позивачем суду документів, позивач не надала суду будь-яких доказів можливості відповідача сплачувати аліменти, як у розмірі 5000 грн. щомісячно ,так і у визначеному судом розмірі у 2000 грн. щомісячно.

Посилання ж ОСОБА_2 про те, що він не повідомлявся судом про розгляд справи, а тому не мав можливості надати відповідні докази до суду ,є такими ,що заслуговують на увагу , оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення судової повістки на його адресу ,а копії позовної заяви та ухвала про відкриття провадження у справі на ім`я ОСОБА_4 повернулись до суду з поміткою про невручення їх з причини закінченням терміну зберігання.

До апеляційної скарги, ОСОБА_2 додав довідку №2442 від 19.04.2021 року Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, з якої вбачається, що він з листопада 2020 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої становить 2100 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 01.01.2021 року - 2 270 грн., з 01.07.2021 року - 2 379 грн., з 01.12.2021 року - 2 481 грн.

Таким чином , посилання ОСОБА_2 на те , що сплачуючи щомісячно аліменти на утримання сина у сумі 2000 грн., апелянт не матиме змоги забезпечити достатній рівень життя для себе, оскільки, станом на час ухвалення рішення 24.03.2021 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270 грн., є слушними, а доводи апеляційної скарги про неврахування судом його спроможності сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі , є такими ,що заслуговують на увагу.

За таких обставин ,враховуючи всі підтверджені належними доказами обставини ,що мають значення для справи згідно ст. ст.200,182 СК України , у їх сукупності , враховуючи ненадання позивачем у підтвердження своїх вимог належних, достатніх та допустимих доказів можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі ,матеріальне становище відповідача і розмір його підтвердженого доходу у 2100 грн. та визнану ОСОБА_3 частку позовних вимог , суд вважає необхідним рішення суду змінити і стягувати з відповідача аліменти у визнаному ним розмірі не більше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб , що в переводі на тверду грошову суму складає 1135 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 11.12.2020 року на весь період навчання - до 04.07.2022 року

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні питання про стягнення аліментів суд допустив невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи; невірно застосував та порушив норми права, рішення суду підлягає зміні.

Також заслуговують на увагу і доводи скарги в частині незаконності стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3240 грн.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надала лише квитанцію №0.0..1. Договору про надання професійничої правничої допомоги, ордеру адвоката та детального опису робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом , суду не надала .

Разом із тим, зважаючи на те, що відповідач погодився відшкодувати позивачу витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750 грн., колегія суддів вважає доцільним відшкодувати позивачу витрати на правничу допомогу саме у такому розмірі .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року в частині розміру стягуваних аліментів та розміру стягнутих судових витрат на професійну правничу допомогу - змінити .

Замість слів « 2000 грн.» вказати слова «1135 грн.».

Замість «3240 грн.» вказати слова «750 грн.»

В іншій частині рішення залишити без змін. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

Т.О.Денишенко