УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/792/15-ц

Провадження № 6/568/47/21

05 серпня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Троцюк В.О.,

секретаря судового засідання Дмитришин О.С.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Прем`єра», первісний стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», боржник ОСОБА_1 , третя особа Радивилівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Львів) про заміну сторони у виконавчого провадження,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Прем`єра» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по виконанню рішення Радивилівського районного суду від 10 листопада 2015 року по справі №568/792/15-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № від 10.10.2013. Просить замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника.

Представник заявника подав заяву про розгляд справи без участі представника заявника, заявлені вимоги підтримує повністю.

Первісний стягувач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду заяви.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду заяви.

Представник Радивилівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до ч. 3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву про заміну сторони виконавчого провадження слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Радивилівського районного суду від 10 листопада 2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № від 10.10.2013 року в розмірі 23426 гривень.

30 серпня 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» уклали Договір факторингу №30082019п, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором № від 10.10.2013 (а.с.10-11)

30 серпня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» та ТОВ «Факторингова компанія «Прем`єра» уклали Договір факторингу №30082019ДФП, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» відступило, а ТОВ «Факторингова компанія «Прем`єра» набуло право вимоги заборгованості за договором № від 10.10.2013 (а.с.12-15)

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС радивилівського районного управління юстиції Бречко І.К. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №568/792/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № від 10.10.2013 року в розмірі 23426 гривень. (ВП 50826189) (а.с.8)

На даний час виконавче провадження 50826189 не закінчене, що підтверджується інформацією про виконавче провадження (а.с.4-7)

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора можлива поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило про заміну сторони виконавчого провадження незалежно від того, відкрите воно чи ні.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно ч.5. ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, провадження № 61-26197св18.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку з чим заява про заміну сторони стягувача його правонаступником підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» вибуло із матеріального правовідношення, на підставі якого у нього виникло право вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № від 10.10.2013 року в розмірі 23426 гривень, а ТзОВ «Факторингова компанія «Прем`єра» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 та може бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Прем`єра» про заміну сторони виконавчого провадження його правонаступником підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514 ЦК України, ч. 5, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Прем`єра», первісний стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», боржник ОСОБА_1 , третя особа Радивилівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Львів) про заміну сторони у виконавчого провадження задовольнити.

Замінити cтягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Прем`єра», (м. Київ, вул. Предславинська, 28 кімната 702, 9) у виконавчому провадженні по виконанню рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2015 року №568/792/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 10.10.2013 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Троцюк