Справа № 766/6593/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. в м.Херсоні розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , поданої від імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа - Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту реєстрації шлюбу,

встановила:

ОСОБА_1 , на підставі п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», звернувся до суду із заявою від імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа - Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту реєстрації шлюбу 01.04.2020 року між громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був укладений 01.04.2020 року, зареєстрований Відділом реєстрації шлюбу м.Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №3.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за справою, суддею було встановлено невідповідність заяви положенням ст.ст.175, 318 ЦПК України, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 24.04.2021 року заяву залишено без руху, зазначено, що стороною заявників у заяві не зазначено посилання на докази яким чином Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) порушує їх права та інтереси щодо відновлення актового запису про шлюбу, оскільки він залучений до участі у справі в якості заінтересованої особи; заяву від імені та в інтересах ОСОБА_3 підписано та подано до суду адвокатом Берестовим Євгеном Вікторовичем, проте в заяві не зазначено підстав, які підтверджують його повноваження.

06.08.2021 року представником заявників ОСОБА_1 подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої додано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_3 адвокатом Берестовим Є.В. та копії адвокатських запитів, направлених Херсонському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), проте відповідей на них суду не надано.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за справою, суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст.27 СК України, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Частиною 1 ст. 28 СК України передбачено, що заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто.

Згідно п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Із системного аналізу приписів ст.317 ЦПК України, яка визначає категорію справ окремого провадження, у яких визначено перелік юридичних фактів, що мали місце на тимчасово окупованій території України, та які можуть бути встановлені рішенням суду, вбачається, що заява про встановлення факту реєстрації шлюбу не відноситься до переліку фактів, які розглядаються у порядку ст.317 ЦПК України, оскільки ст.317 ЦПК України врегульовано особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території.

Разом із тим, відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (далі - Постанова Пленуму), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з п.3 Постанови Пленуму у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Велика Палата ВС також звертала увагу на те, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній (постанова від 10.04.2019 у справі № 320/948/18).

В п.10 Постанови Пленуму також надано роз`яснення про те, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. При цьому слід мати на увазі, серед іншого, що: відповідно до ст.6 Кодексу про шлюб та сім`ю України вчинені до утворення або відновлення органів реєстрації актів громадянського стану релігійні обряди і одержані на їх посвідчення документи про народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу і смерть прирівнюються до актових записів, вчинених у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, предметом встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення у суді є: існування факту реєстрації; якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

З огляду на наведене, слід зазначити, що судом не встановлюються факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення, а лише встановлюється факт їх реєстрації в актових книгах, якщо в органах реєстрації актів цивільного стану не збереглися відповідні записи і ті відмовилися їх поновити, або вони можуть бути відновлені тільки на підставі рішення суду про встановлення їх реєстрації.

З огляду на наведене, ст. 315 ЦПК України передбачає встановлення у судовому порядку факту розірвання шлюбу за умови доведеності того, що розірвання шлюбу було зареєстровано, але втрачені відповідні документи, які неможливо поновити.

Отже, за змістом п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення за таких умов якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

Відмова зазначеного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року в справі №2-о-48/10 (провадження № 61-1217св18).

До заяви представником заявників додано адвокатські запити, направлені згідно квитанцій 16.06.2021 року до Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо можливості внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 01.04.2020 року 99100005 Відділом реєстрації шлюбу м.Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, проте станом на день усунення недоліків заяви (06.08.2021 року) відповіді на адвокатські запити суду не надані.

Відповідно до доданої представником заявників копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 01.04.2020 року 99100005 Відділом реєстрації шлюбу м.Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, 01.04.2020 року зареєстровано шлюб між громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянкою Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ».

Крім того, до заяви представником заявників додано копії паспорту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як громадянина Російської Федерації, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як громадянки Російської Федерації.

У заяві представник заявників зазначає, що ОСОБА_3 є громадянкою України, проте доказів на підтвердження цього у заяві не вказано.

Таким чином, заявники по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 скористалися своїм правом та зареєстрували шлюб як громадяни Російської Федерації на тимчасово окупованій території та отримали відповідне свідоцтво про реєстрацію шлюбу.

Крім цього, стороною заявників не надано належних та допустимих доказів щодо неможливості укладення ними шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану на території України.

Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ч.2 ст.9 вищевказаного Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

За таких обставин суддя дійшла висновку, що заява про встановлення факту реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території незаконно створеними органами не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення таких фактів у судовому порядку.

Разом із тим, зазначені обставини не позбавляють заявників права на реєстрацію шлюбу шляхом його розірвання в порядку передбаченому главою 4 Сімейного кодексу України.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , поданою від імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження за цивільною справою за заявою ОСОБА_1 , поданої від імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа - Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя С.І.Майдан