Справа № 204/2405/21
Провадження № 2/204/1228/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Легостаєвій А.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вимушеного прогулу, якою просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» середній заробіток за час вимушеного прогулу та час затримки видачі трудової книжки в розмірі 136503,06 грн., а також покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що він працював у Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод» на посаді електромонтера цеху ІІ. Під час роботи у Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод» у відповідача систематично виникала заборгованість по заробітній платі перед позивачем. У зв`язку з цим, 05 серпня 2019 року він подав заяву про звільнення за власним бажанням. Після подання вказаної заяви він відпрацював ще два тижні, як це було погоджено з відповідачем, тобто останнім днем його роботи було 19 серпня 2019 року. Однак, відповідач не повідомив позивача про суми, які належать йому до виплати в день звільнення, не провів з ним повного розрахунку, не ознайомив з наказом про звільнення, не видав трудову книжку. Він вживав заходи для вирішення зазначеної ситуації в позасудовому порядку, однак зазначені заходи позитивного результату не дали, відповідач так і не ознайомив позивача з наказом про звільнення та не видав трудову книжку. Через відсутність трудової книжки позивач не мав можливості влаштуватись на іншу роботу. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, та рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11.08.2020 року у цивільній справі №204/2096/20 було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Дніпропетровський агрегатний завод», та в тому числі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та час затримки видачі трудової книжки у розмірі 47042,94 грн. Однак судом під час ухвалення рішення було встановлено, що дійсний розмір суми середнього заробітку складає 183546 грн., який було розраховано судом на підставі довідки відповідача про середньоденну зарплату ОСОБА_1 та з якою позивач ознайомлений не був, однак, суд стягнув суму, саме у розмірі заявленому позивачем, в межах позовних вимог. З урахуванням зазначеного, на переконання позивача, з відповідача підлягає стягненню різниця між дійсним розміром середнього заробітку та сумою, що стягнута за рішенням суду від 11.08.2020 року у справі 204/2096/20. Тому, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 08.04.2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оглянувши цивільну справу №204/2096/20 провадження 2/204/1001/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, зобов`язання видати копію наказу про звільнення і трудову книжку, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вимушеного прогулу, та відшкодування моральної шкоди, вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі за заявленими позовними вимоги, виходячи з наступних підстав.

При вирішенні вказаної цивільної справи, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У разі ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Так, позивач при зверненні до суду з позовною заявою, вказує, що оскільки судом не було стягнуто середній заробіток, який було обраховано судом в обсязі 183546 грн. у повному обсязі, а задоволено позов в лише межах позовних вимог, у нього наявні підстави для вирішення у судовому порядку питання щодо стягнення різниці між цими сумами. Враховуючи, що суд, обґрунтовуючи дійсний розмір середнього заробітку, послався на довідку про середньоденну заробітну плату позивача, яка була надана відповідачем на ухвалу суду та позивачу не надсилалася, позивач вважає, що по суті, судом позовні вимоги в частині стягнення 136503,06 грн. не розглядались. А тому, вважає, що у розумінні ЦПК України, фактично змінився предмет позову, його матеріально-правова вимога та обставини встановлення дійсного обсягу середнього заробітку на підставі відповідної витребуваної судом довідки, які не існували під час ухвалення рішення Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська від 11.08.2020 року у цивільній справі №204/2096/20. Отже, подаючи наразі позов, зазначив, що судом не задоволені його позовні вимоги в повному обсязі, щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за рішенням суду у справі № 204/2096/20.

Проте, суд не погоджується із вказаною позицією позивача, з огляду на зміст дослідженого вище судового рішення, наявного в матеріалах цивільної справи, оглянутої судом, а також з огляду на норми ЦПК, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11.08.2020 року у цивільній справі №204/2096/20 було задоволено позов ОСОБА_1 до АТ «Дніпропетровський агрегатний завод», та в тому числі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та час затримки видачі трудової книжки у розмірі 47042,94 грн. за період з 20 серпня 2019 року по 11 серпня 2020 року.

Так, ухвалюючи рішення, місцевий суд встановив, що відповідно до довідки, виданої Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський агрегатний завод», середньоденна заробітна плата позивача становить 891,00 грн. за один робочий день (а.с. 53 матеріали цивільної справи №204/2096/20).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно наказу голови правління Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» № 25/1/68 від 25 березня 2020 року «Про режим роботи» у зв`язку з введенням карантинного режиму в Україні роботу підприємства було призупинено з 26 березня по 03 квітня 2020 року (а.с. 45 матеріали цивільної справи №204/2096/20). Дію наказу № 25/1/68 від 25 березня 2020 року було продовжено до 22 травня 2020 року наказами № 30/1/68 від 30.03.2020 року (а.с. 44 (зворотній бік), № 22/1/68 від 22.04.2020 року (а.с. 44), № 8/1/68 від 08.05.2020 року (а.с. 43 (зворотній бік) матеріали цивільної справи №204/2096/20).

Інших доказів, щодо скорочених режимів роботи на підприємстві Відповідача та строків дії таких режимів, матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 20.08.2019 року і по день розгляду справи судом, оскільки трудову книжку на день розгляду справи відповідачем позивачу так і не видано.

Кількість робочих днів, з урахуванням режиму роботи на підприємстві за період з 20 серпня 2019 року по 11 серпня 2020 року складає 206 днів, а саме: серпень 2019 року 8 днів, вересень 2019 року 21 день, жовтень 2019 року 22 дні, листопад 2019 року 21 день, грудень 2019 року 21 день, січень 2020 року 21 день, лютий 2020 року 20 днів, березень 2020 року 17 днів, травень 2020 року 5 днів, червень 2020 року 20 днів, липень 2020 року 23 дні, серпень 2020 року 7 днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки, а саме за період з 20 серпня 2019 року по 11 серпня 2020 року складає: 206 днів х 891,00 грн. = 183546,00 грн.

Але, оскільки позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та час затримки видачі трудової книжки у розмірі 47042,94 грн., враховуючи, що відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд прийшов до переконливого висновку, що з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь ОСОБА_1 слід було стягнути суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу та час затримки видачі трудової книжки у розмірі 47042,94 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог.

Отже, позовні вимоги про стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та час затримки видачі трудової книжки за період з серпня 2019 року по 11 серпня 2020 року вже були предметом судового розгляду у цивільній справі №204/2096/20 і з цього приводу ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили та ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що підтверджується рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11.08.2020 року у цивільній справі №204/2096/20.

Посилання позивача на ненаправлення йому довідки про середню заробітну плату, та яка була надана лише до суду та йому не надсилалася, є безпідставними, оскільки виконання ухвали суду про витребування доказів не передбачає обов`язку сторони, у якої вони витребувані, надсилати такі докази іншим сторонам провадження, на відміну від надсилання деяких заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань, згідно параграфів 1,2 Глави1 Розділу ІІІ ЦПК України.

Більше того, суд звертає увагу позивача, що у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року та інших Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід зазначити, що згідно оглянутих судом матеріалів цивільної справи 204/2096/20, довідка про розмір заробітної плати була надана відповідачем 10.06.2020 року (а.с.53 матеріали цивільної справи №204/2096/20), того ж дня позивач скористався своїм процесуальних правом та особисто подав заяву про відкладення розгляду справи, яка була судом задоволена (а.с.54 матеріали цивільної справи №204/2096/20). Через 2 тижні, 24.06.2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати, а також підтримав решту позовних вимог, прохав суд розглянути справу без його участі (а.с.58 матеріали цивільної справи №204/2096/20). Однак судом було знову відкладено розгляд справи на 11.08.2020 року. У вказану дату розгляду справи, ОСОБА_1 знову особисто надав заяву, у якій підтримав свої позовні вимоги та прохав розглянути справу без його участі (а.с.62 матеріали цивільної справи №204/2096/20).

Матеріали справи не містять доказів наявності перешкод у позивача, який на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, для ознайомлення з матеріалами справи, або подачі відповідної заяви про збільшення позовних вимог протягом двох місяців, з 10.06.2020 року по 11.08.2020 року.

Таким чином, позивач, заявляючи наразі позовні вимоги у цивільній справі №204/2405/21 про стягнення з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу та час затримки видачі трудової книжки за період з серпня 2019 року по 11 серпня 2020 року, фактично черговий раз дублює позовні вимоги, оцінка яких вже була дана судовим рішенням та які вже були фактично вирішені.

Суд вважає неспроможними посилання позивача на те, що підставою для звернення до суду з вказаними вимогами є новий предмет позову, оскільки предметом вказаного позову також є стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та час затримки видачі трудової книжки. Позиція позивача фактично зводиться до непогодження з ухваленим судовим рішенням від 11.08.2020, яким його відповідні позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, в межах позовних вимог, про що він наголошував в позовній заяві.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження у цивільній справі №204/2405/21 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» середнього заробітку за час затримки розрахунку та вимушеного прогулу, підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.255 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вимушеного прогулу - закрити на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Н.В. Токар