Справа № 933/93/21
Провадження № 2/933/60/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шинкаренко А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання - Пліскачової Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Кириченка О.О. ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника органу опіки та піклування - Моргай О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області, про розірвання шлюбу, та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком,

в с т а н о в и в:

03.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області, про розірвання шлюбу, та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

В обґрунтування позову зазначив, що 20 лютого 2020 року між ним та відповідачем укладено повторно шлюб, який було зареєстровано Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідач, поза шлюбом, народила сина ОСОБА_4 , походження якого було зареєстровано за їх спільною заявою. Від першого шлюбу, який було розірвано рішенням Олександрівського районного суду Донецької області 29 вересня 2016, сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що подружнє життя з відповідачем, вкотре, не склалося з причин суттєвої розбіжності у поглядах на взаємні права та обов`язки подружжя, сімейні цінності та обов`язки щодо утримання малолітніх дітей, та методи їх виховання. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2021 року, коли дружина, залишивши його зі старшим сином ОСОБА_5 в селі Очеретине, Олександрівського району Донецької області, забравши малолітнього сина ОСОБА_4 , переїхала жити до своїх батьків в село Золоті Пруди, Олександрівського району Донецької області. Вважає, що примирення з відповідачем та подальше спільне життя з нею неможливе. Майнового спору між ними немає. Крім того, оскільки, відповідач проживає окремо з меншим сином ОСОБА_4 , а старший син - ОСОБА_5 , проживає і фактично знаходиться на його утриманні, вважає за необхідне визначити місце його проживання разом з ним. Вказує, що він належним чином виконує батьківські обов`язки, має самостійний дохід, житло, та усі належні умови для комфортного проживання дитини.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 12.03.2021 року було прийнято до розгляду позовну заяву за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09 годину 00 хвилин 08 квітня 2021 року.

08.04.2021 року підготовче судове засідання було відкладено на 09 год. 00 хв. 13 квітня 2021 року, у зв`язку з клопотанням сторін, щодо надання додаткових доказів по справі.

13.04.2021 року орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області надав до суду висновок про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одним із батьків.

13.04.2021 року підготовче судове засідання було відкладено на 11 год. 00 хв. 20 квітня 2021 року, для надання часу відповідачу, для підготовки клопотання про призначення експертизи.

20.04.2021 року підготовче судове засідання було відкладено на 13 год. 00 хв. 11 травня 2021 року, за клопотанням позивача.

11.05.2021 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було закінчено підготовче провадження, призначено справу до розгляду на 13 год. 00 хв. 21 травня 2021 року, а також, задоволено клопотання позивача, та відповідача, про виклик свідків, та задоволено частково клопотання сторін, про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

21.05.2021 року судове засідання було відкладено на 10 год. 00 хв. 04 червня 2021 року, за клопотанням представника позивача.

04.06.2021 року судове засідання було відкладено на 13 год. 30 хв. 22 червня 2021 року, для виклику свідків.

22.06.2021 року судове засідання було відкладено на 13 год. 10 хв. 21 липня 2021 року, для надання оригіналу висновку органу опіки та піклуванняОлександрівської селищної ради.

21.07.2021 року судове засідання було відкладено на 09 год. 00 хв. 09 серпня 2021 року, длявиклику в судове засідання психолога, та дитини - ОСОБА_5 , щодо надання можливості висловити свою думку, зприводу місця його проживання.

Позивач - ОСОБА_1 , та його представник - адвокат Кириченко О.О., в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач - ОСОБА_3 , в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Проти розірвання шлюбу з відповідачем - не заперечує. Зазначає, що на теперішній час подружні відносини між ними фактично припинені, тривалий час проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У задоволенні позовних вимог, щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5 разом з батьком, просила відмовити, оскільки, вважає їх не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому зазначила, що батько не приділяє належної уваги, щодо виховання дитини, та не відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків.Просила суд визначити місце проживання сина ОСОБА_5 , разом з нею.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області, - Моргай О.М., в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з одним із батьків, відповідно до якого орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд, заслухавши позивача, та його представника, відповідача, представника третьої особи, думку дитини, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 04 лютого 2021 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), актовий запис №06 від 01.12.2014 року, відповідно до якого в графі «батько» значиться - ОСОБА_1 , в графі «мати» - ОСОБА_3 ( а.с. 11).

29.09.2016 року рішенням Олександрівського районного суду Донецької області шлюб, зареєстрований 22.08.2014 року відділом РАЦС реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , актовий запис № 34, - було розірвано.

05.02.2020 року, під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , народився малолітній син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 04 лютого 2021 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), актовий запис №12, від 20.02.2020 року, відповідно до якого в графі «батько» значиться - ОСОБА_1 , в графі «мати» - ОСОБА_3 ( а.с. 10).

20.02.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в Олександрівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Мінівстерства юстиції ( м. Харків) зареєстрували шлюб, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.02.2020 року ( а.с. 6).

Судом встановлено, що в лютому 2021 року відповідач - ОСОБА_3 , змінила місце свого проживання, та почала проживати окремо від чоловіка, спочатку разом з молодшим сином - ОСОБА_4 , переїхавши до своїх батьків в с. Золоті Пруди, Краматорського району Донецької області, а з травня 2021 року забрала до себе і старшого сина, ОСОБА_5 , який після фактичного припинення шлюбних відносин, залишився проживати разом з батьком, ОСОБА_1 в с. Очеретине, Краматорського району Донецької області.

Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України.

Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружжя тривалий час разом не проживає, зберігати сім`ю намірів не має.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги позивача ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дити разом з батьком, суд виходить з такого.

Відповідно до характеристики та довідки Олександрівської селищної ради про склад сім`ї № 30/11-16 від 10.02.2021 року ОСОБА_1 проживає разом з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1 . Дружина - ОСОБА_3 проживає разом з молодшим сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Золоті Пруди Краматорського району, Донецької області.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач - ОСОБА_1 на даний час не працює, займається домашнім господарством. За місцем фактичного проживання на території Очеретинського старостинського округу, скарг на його поведінку від сусідів не надходило. В громадських місцях та побуті поводиться урівноважено, що підтверджується характеристикою Олександрівської селищної ради від 09.02.2021 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.01.2017 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,58 га, яка перебуває в оренді ПП " ОСОБА_9 ".

Як встановлено судом, ОСОБА_3 , після фактичного припинення шлюбних відносин проживала з сином ОСОБА_4 разом з батьками у будинку АДРЕСА_3 , в якому на праві власності має 1/4 частину будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_4 від 21.06.2000 року.

На даний час ОСОБА_3 не працює, перебуває у відпустці, по догляду за дитиною сином ОСОБА_4 , до досягнення ним віку 3 років. До декретної відпустки, згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 працювала вихователем в Золотопрудському ДНЗ, з відки 09.10.2017 року була звільнена за угодою сторін. Відповідно до трудового договору № 1 від 02.05.2018 року працювала продавцем продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_10 . Згідно трудового договору № 3 від 04.04.2019 року працювала прибиральницею службових приміщень у ФОП ОСОБА_11 , де зарекомендувала себе як сумлінний, відповідальний працівник, що підтверджується характеристикою від 05.04.2021 року.

Крім того, відповідно до цивільно-правових угод № 09 від 31.07.2019 року та № 10 від 30.08.2019 року працювала у Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Олександрівської селищної ради Донецької області, на посаді кухаря, де зарекомендувала себе як відповідальний і дисциплінований працівник, що підтверджується характеристикою з місця роботи від 05.04.2021 року.

В судовому засіданні за клопотанням сторін були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_12 , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні пояснила, що її син перебував з 2014 року з відповідачкою (далі - невістка) у шлюбі, від якого у подружжя народився син ОСОБА_5 . З початку сімейних відносин все було добре, потім, через деякий час, після народження сина, почалися сварки. Невістка забирала сина, та їхала проживати до своїх батьків в с. Золоті Пруди, Краматорського району Донецької області., потім поверталася знову, і в 2016 році вони розлучилися. Проте, позивач шкодував за своїм сином - ОСОБА_5 , тому, через деякий час вирішили знову проживати разом. ІНФОРМАЦІЯ_6 невістка народила другого сина - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_6 - вони знову, вдруге, реєстрували шлюб. Невістка не належним чином виконувала обов`язки матері, оскільки, як онук ОСОБА_5 , будучи маленьким, так і онук ОСОБА_4 , мали зопрілості. За харчуванням старшого сина - ОСОБА_5 , невістка не слідкувала, він взагалі відмовлявся їсти, тому, з цією проблемою зверталися за допомогою до психолога. Меншого сина ОСОБА_4 годувала грудним молоком до 8 місяців, постійно потрібно було нагадувати їй, щоб вона нагодувала дітей. З приводу святкування Дня народження онука ОСОБА_4 , у лютому місяці 2021 року, виникла між сином та невісткою сварка, вона забрала меншого сина, та поїхала до своїх батьків. Старший син - ОСОБА_5 , залишився жити з батьком, який весь час про нього піклувався: годував, купляв одяг, водив до садочка, гуляв з ним на дитячому майданчику, та коли хворів - звертався до лікаря. Вона, також, має можливість допомогти синові, у вихованні ОСОБА_5 , та у його подальшому навчанні, переїхавши жити до них. Вважає, що дитині - онуку ОСОБА_5 , буде краще жити з батьком. За весь час проживання з батьком, онук жодного разу не сказав, що хоче до матері.

Свідок ОСОБА_13 , яка є троюрідною сестрою позивача, в судовому засіданні пояснила, що раніше дружили сім`ями, та коли була депутатом Очеретинської сільської ради, то розглядала питання з приводу невиконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків. Позивач, як батько, гарний, доглядає за сином, приділяє йому належну увагу. ОСОБА_5 завжди ходив охайним. ЇЇ доньці ОСОБА_14, якій виповнилось 22 роки, ОСОБА_5 хвалився, що хоче, щоб його мама, також, була добра, гарна, як ОСОБА_14 . На її запитання, а де його мама, хлопчик відповів, що «забрала ОСОБА_4 , та поїхала». Перебуваючи у позивача в гостях, ОСОБА_5 хвалився, які знає букви, та намагався щось прочитати, потім рахував, та показував свої зошити, по яких він зі своїм батьком займається. Вважає, що батько зможе забезпечити дитині нормальні умови проживання. В свою чергу зазначила, що ОСОБА_3 ніколи не бачила ані агресивною, ані в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_16 , яка працює на посаді завідуючої філії ДНЗ «Сонечко», є депутатом селищної ради, та доводиться тіткою відповідача, в судовому засіданні пояснила, що відповідач - ОСОБА_3 , на теперішній час проживає зі своїми дітьми в с. Золоті Пруди, Краматорського району Донецької області, у своєї матері. Їх син ОСОБА_5 ходить до дитячого садочка, завжди охайний, уже до школи підготовлений, малює гарні малюнки для своєї мами. Дитина щаслива. Про свого батька не згадує. Хлопчик дуже зрадів самокату, якого дільничний інспектор забрав у батька, в якого на теперішній час залишились всі речі хлопчика, та привіз його до нього. Відповідач - ОСОБА_3 , турботлива мати, урівноважена, спиртні напої не вживає. За весь час перебування ОСОБА_5 в Золотопрудському дитячому садочку, батько жодного разу не цікавився.

Свідок ОСОБА_17 , яка працює директором Очеретинського закладу дошкільної освіти «Попелюшка», в судовому засіданні пояснила, що до жовтня 2020 року в дитячому закладі бачила тільки маму ОСОБА_5 . У лютому місяці дитину привів батько, та постійно наполягав, щоб ОСОБА_5 матері не віддавали, оскільки, він проживає з ним. Дитина, після того, як не відвідувала дитячий садок, з жовтня по лютий місяць, повернувся замкнутим, засмученим. Раніше був веселим та активним хлопчиком. На її запитання, чому не можна віддавати ОСОБА_5 мамі, позивач наступного дня привіз до садочка висновок психолога. Вона, як психолог, може сказати, що даний висновок є однобічним. Орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради звернувся за допомогою до психолога ОСОБА_18 для складання експертного висновку, щодо психологічного стану дитини ОСОБА_5 , яка, з дозволу батьків, протягом 2 днів працювала в дитячому закладі. Під час спілкування психолога з дітьми, свідок, також, була присутня. Психологом було запропоновано провести для всієї групи тест під назвою: « Малюнок родини ». Коли всі діти почали малювати, спостерігали за ОСОБА_5 - він малював свій малюнок олівцями темних кольорів, проте, нікого зі своєї родини не намалював. Коли дослідження було проведено, ОСОБА_5 сказав, що хоче до бабусі. Мати ОСОБА_5 , коли не проживала з ним, кожного дня телефонувала до закладу, та цікавилась синочком. Коли хлопчик був з мамою, та прийшов до садочка, то намалював маму з братиком, бабусю ( маму ОСОБА_3 ), собаку та татову машину. Батько, коли приводив сина до садочка, наказував йому, щоб нікому нічого не розповідав. З татом ОСОБА_5 подобається гратися в «танчики», та їздити на машині.

Свідок ОСОБА_19 , який доводиться дідом відповідачці, в судовому засіданні пояснив, що позивач - ОСОБА_1 , бив свою дружину, постійно відбувалося насилля в сім`ї. Тому, і він, і батько відповідачки, їздили, та забирали її від чоловіка. Постійно позивач примушував свою дружину йти на роботу. Коли онука - ОСОБА_3 , жила у них, то її чоловік ніколи не приїздив, та не цікавився дітьми. У його присутності ОСОБА_5 ніколи не згадував про свого батька.

Свідок ОСОБА_20 , яка є рідною сестрою відповідача, в судовому засіданні пояснила, що за все їх спільне життя у сестри була лише 2 рази, оскільки, позивач не дозволяв спілкуватися. Сестру постійно одягали батьки, давали кошти. У неї чоловік не відповідальний. Сестра, будучи вагітною, працювала в магазині, а її чоловік - сидів вдома. Позивач іграшки та дитячі речі не повернув. Сестра постійно піклується про дітей, переживає, щоб все у них було, та діти були нагодовані. ОСОБА_1 , коли діти хворіли, не приїздив, навіть до двору. З батьками дружини ніколи не підтримував родинні зв`язки. Коли сестра народила другого сина, то чоловік попередив, якщо на виписку приїдуть її рідні, то він не забере її з пологового будинку.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 неодноразово зверталась до відділення поліції № 1 Краматорського РУП, щодо проведення профілактичної бесіди з її чоловіком ОСОБА_1 , який не дає бачитись зі спільною дитиною, сином ОСОБА_5 , що підтверджується листом відповіддю від 08.04.2021 року та повідомленням до чергової частини відділення поліції від 09.04.2021 року.

Відповідно до висновку щодо психологічного стану та сімейної ситуації, зробленого спеціалістом ОСОБА_21 , у ОСОБА_5 розвиваються наслідки травматизації. Дитина відчуває емоційно амбівалентні, протилежні почуття, двоїсте переживання, одночасно і любить і відштовхує матір, що може свідчити про те, що мати не послідовна в своїх почуттях та поведінці відносно дитини. Не задовольняє потреби дитини, що сприяє внутрішньому напруженню та надмірній емоційності, яке дитині важко витримувати. Хлопець потребує спостереження і підтримки з боку фахівців.

Згідно експертного висновку, щодо психологічного стану дитини - ОСОБА_5 , складеного 12.03.2021 року практичним психологом ОСОБА_18 , сімейна ситуація, що склалася в сім`ї, негативно впливає на психо-емоційний стан дитини. ОСОБА_5 не може об`єктивно розібратися у своїх подобаннях та розтавити пріоритети - з ким йому краще жити, бо знаходиться під постійним тиском. Найкраща ситуація, коли "всі разом" також не прийнятна, бо "батьки постійно сваряться". Емоційна амбівалентність спостерігається по відношенню до обох батьків. Маніпулювання свідомістю дитини підвищує тривожність, знижує самооцінку, емоційно та фізично виснажує хлопчика, врешті-решт призводить до невротизації. Однією з важливих умов нормального психологічного та соціального розвитку дитини є материнська любов, яка визначається як прихильність.

Відповідно до висновку від 12.04.2021 року № 832/01-43 орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з мітір`ю, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Висновок мотивовано тим, що комісією у складі начальника служби у справах дітей, директора центру соціальних служб, поліцейського офіцера громади було обстеження умов проживання обох батьків. Умови проживання обох батьків добрі, створені всі необхідні умови, в наявності речі побуту, меблі. В кімнатах затишно, прибрано і тепло. Для дитини є окрема кімната, облаштована необхідними речами побуту. Мати та батько можуть виконувати батьківські обов`язки. Тривожність батьків негативно впливає на психічний розвиток дитини, супроводжуючись зниженням у неї активності й упевненості у собі. Однією з важливих умов нормального психологічного та соціального розвитку дитини є материнська любов, яка визначається як прихильність. Тому, орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради, беручи до уваги не підтвердження батьком дитини факту наявності самостійного доходу, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вважав за можливе визначити місце проживання ОСОБА_5 разом з матір`ю.

При вирішенні спору суд керується положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку»

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

Повертаючись до обставин цієї справи слід зазначити, що аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини, правових висновків Верховного Суду щодо застосування указаних норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків. У Конвенції про права дитини, яка є частиною національного законодавства, реалізовано примат інтересів дитини понад усім.

Досліджені судом докази та установлені на їх підставі обставини, які відповідно до вимог статті 12, 13, 81 ЦПК України не були спростовані ані позивачем, ані відповідачем, на переконання суду свідчать про обґрунтованість висновку органу опіки та піклування від 12.04.2021 року № 832/01-43 та відповідність його якнайкращим інтересам сина сторін ОСОБА_5 , виходячи з таких мотивів.

Так, відповідно до вимог статті 161 Сімейного кодексу України суд бере до уваги ставлення сторін у справі до виконання своїх батьківських обов`язків. дослідженими судом доказами, показаннями допитаних свідків підтверджується факт перешкоджання батьком бачитись дитині з матір`ю, негативного відзиву батька про матір в присутності дитини, про відсутність піклування батька про дитину під час проживання її з матір`ю, вседозволеність з боку батька. Проте, батько має у власності житловий будинок у с. Громова Балка, земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку передав в оренду ПП " ОСОБА_9 ", за місцем фактичного проживання в с. Очеретине, створені всі умови для проживання дитини, має гарні відносини з сином, бажання сина спілкуватись з батьком.

Доказів неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків щодо сина судом не установлено і таких доказів позивач та орган опіки і піклування суду не надали. Згідно документів, що містяться в матерілах справи, ОСОБА_3 має у власності 1/4 частину житлового будинку в АДРЕСА_3 , в якому створені належні умови для проживання дитини, наразі перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, до народження другої дитини постійно працювала, де за місцем роботи характеризувалась виключно з позитивної сторони, має гарні відносини з сином ОСОБА_5 . Під час спільного проживання він доглянутий, мати з ним займається.

Установлені судом обставин, і не спростовані позивачем та відповідачем, вказують на те, що зміна місця проживання дитини і перехід його жити до матері зумовлено поведінкою позивача, спрямованою на позбавлення дитини материнської турботи.

У судовому засіданні судом за згодою батьків, за їх відсутності та у присутності завідуючої Очеретинського ДНЗ "Попелюшка", психолога - ОСОБА_17 , заслуховувалась думка дитини. При цьому хлопчик зазначив, що він зараз проживає разом з мамою та братиком у бабусі в с. Золоті Пруди. Мама готує смачну, корисну їжу. Вдома (де проживає на даний час) у нього є стіл за яким він з мамою готується до школи. Повідомив, що у нього є маленький братик - ОСОБА_4 , якого він дуже любить, з яким він грає та допомогає мамі за ним слідкувати. Також зазначив, що скучив за батьком та хоче з ним жити. Зазначав, що коли жив з батьком, то їжу купляли в магазині. Тато дозволяв йому гратися в комп`ютерну гру "Танчики", дивитися мультфільми. Під час спільного проживання з ним разом їздили до бабусі в с. Громову Балку, допомогати по господарству.

В матеріалах справи містяться два висновки психолога, щодо психологічного стану дитини, проте суд вважає висновок практичного психолога ОСОБА_21 , складеного 16.02.2021 року необгрунтованим, однобічним, оскільки складений лише за участі батька та дитини. Крім того, до висновку не надано належних доказів, які б підтверджували повноваження практичного психолога.

Експертний висновок практичного психолога ОСОБА_23 12.03.2021 року, був складений на підставі бесід з кожним із батьків, дитиною та визначеному в ньому методик, згідно якого однією з важливих умов нормального психологічного та соціального розвитку дитини є материнська любов, яка визначається як прихильність.

Покращення психоемоційного стану ОСОБА_5 за період його проживання з відповідачем підтвердили свідки ОСОБА_17 (завідувач ЗДО "Попелюшка"), ОСОБА_16 (завідувач філії ДНЗ "Сонечко).

Отже, враховуючи інтереси малолітньої дитини, її психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині визначення місця проживання дитини з батьком.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області, про розірвання шлюбу, та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 20 лютого 2020 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), актовий запис №02 від 20.02.2020 року- розірвати.

У задоволенні позовних вимог, щодо визначення місця проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області, юридична адреса: вулиця Центральна, 15-А, смт Олександрівка, Краматорського району Донецької області.

Повний текст рішення складено 13 серпня 2021 року

Суддя А.І. Шинкаренко