Справа № 571/1017/21
Провадження № 2/571/282/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 серпня 2021 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої - судді Качмар М.Я.,

з участю секретаря судових засідань Качановської О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рокитне в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Рокитнівський районний суд ОСОБА_2 із позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свій позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , 21.03.20219 року близько 18:00 год. в с. Старе Село Рокитнівського району Рівненської області по вул. Новій, керуючи транспортним засобом марки «BIRD-150», без реєстраційного номера, при зміні напрямку руху, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху при повороті праворуч не надала у русі автомобілю марки Hyundai IX 35, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала позивачка, який рухався по провулку між вулицями Шевченка та Нова, допустила зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області по справі №571/661/19 від 07 травня 2019 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. та стягнуто з нього на користь держави судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. Розмір завданих їй збитків ОСОБА_2 становить - 41980 грн. цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 не застрахована. А тому у неї виникла необхідність звернутися до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 15.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.26-27).

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, при цьому представник позивача адвокат Осика Ю.П. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та просить задовольнити позовні вимоги. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.43).

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За таких обставин, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає, що наявні підстави для заочного розгляду справи.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.4, ч.2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода).

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві владності належить транспортний засіб Hyundai IX 35, загальний легковий універсал В, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суд в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування школи, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з частинами 1,2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, отже судом враховано, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно - процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом із тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Згідно п.3 ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання утримання якого створює підвищену небезпеку.

Така особа, відповідно до ст.1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки майнова шкода підтверджується квитанціями та накладними, а відтак підлягає стягненню в користь позивача ОСОБА_1 .

Крім того, вина відповідача підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №014390 від 21.03.2019 року та постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 07.05.2019 рок., з якої вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена повністю (а.с.30, 45).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів вимог ст. ст. 77, 78, 80, 81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів, які мають значення для справи.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У ч.2 постанови N11 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 року «Про судове рішення» роз`яснено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду судове рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому виноситься рішення.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що докази, подані позивачем є обґрунтованими, а тому не виникає жодного сумніву, що позивач вправі вимагати майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відтак оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

Стягненню в користь позивача також підлягають судові витрати, понесені нею при поданні позову до суду, а саме судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 247, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 41980 (сорок одна тисяча дев`ятсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот всім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , дані паспорта НОМЕР_3 року виданий Рокитнівським РВ УМВС України в Рівненській області від 28.08.2000 року.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , дані паспорта відсутні.

Суддя М.Я.Качмар