Справа № 344/7295/20
Провадження № 22-ц/4808/1067/21
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 квітня 2021 року, вскладі судді Бабій О.М., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 01 грудня 2016 року, посилаючись на те, що відповідачка отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач ухилялася від виконання зобов`язання за кредитним договором. У зв`язку із цим у неї, станом на 28 квітня 2020 року, утворилась заборгованість в розмірі 151 160,88 грн, яка складалася із 100782,22 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 28026,34 грн заборгованості за відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 22352,32 грн нарахованої пені. Користуючись правом стягнення частини заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 135 555,08 грн, яка складається із 100782,22 грн заборгованості за кредитом, 28026,34 грн заборгованості по процентам, 6746,52 грн заборгованість за пенею з 01 грудня 2016 року по 01 серпня 2019 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 квітня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» 73148,48 грн заборгованості за тілом кредиту по кредитному договору № б/н від 01 грудня 2016 року та 1134,28 грн витрат по оплаті судового збору. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Апелянтка зазначає, що має місце суперечність між розрахунками заборгованості, оскільки станом на 31.10.2019 року прострочене тіло заборгованості становило 22529,93 грн, а станом на 28.04.2020 року уже 100782,22 грн, при тому, що максимальний кредитний ліміт становив 50000 грн, а з 13.05.2019 року його було зменшено до 0,00 грн, що унеможливило користування відповідачем кредитними коштами та дорахування прострочених платежів за тілом кредиту. Отже, з доданих до позовної заяви доказів борг за простроченим тілом кредиту становить 22529,93 грн.

Вважає, що при розгляді даної справи слід врахувати правовий висновок, викладений в Постанові Великої палати Верховного суду від 03 липня 2019 року та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення безпідставно донарахованих платежів за тілом кредиту, нарахованих відсотків, пені та штрафів, оскільки з умовами та Правилами надання банківських послуг, вона не ознайомлювалася.

У анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, також не зазначений розмір кредитного ліміту, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Зазначає, що слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача безпідставно нарахованих платежів за тілом кредиту, штрафів, а також пені у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.12.2016 року у розмірі 22529,93 грн, в решті позовних вимог відмовити.

АТ КБ «ПриватБанк» правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив із того, що у заяві позичальника від 01.12.2016 року не зазначена базова процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Враховуючи що процентна ставка у анкеті-заяві сторонами кредитного договору не погоджена, 27633,74 грн відсотків зарахованих у тіло кредиту стягненню не підлягають. Відповідачка отримала кошти за послугою «Миттєва розстрочка» в розмірі 41126,47 грн, нарахування заборгованості по якій не входило у кредитний ліміт. Тому судом стягнуто з відповідачки заборгованість за тілом кредиту в розмірі 73148,48 грн.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01 грудня 2016 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У заяві зазначено про те, що відповідачка згодна з тим, що дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, основними умовами обслуговування та кредитування, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та згідна з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згідна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , кредитній ліміт за договором від 01 грудня 2016 року 16 травня 2017 року становив 1 000 грн., 03 жовтня 2018 року - 50 000 грн., 13 травня 2019 року - 0 грн.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, станом на 28 квітня 2020 року, становить 151 160 грн. 88 коп., і складається із: 100 782 грн. 22 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 28 026 грн. 34 коп. заборгованості за відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 22 352 грн. 32 коп. нарахованої пені.

За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua,як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що надані позивачем умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

З огляду на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками.

Обґрунтованим є висновок суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 73148,48 грн.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду підписану анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», витяг з тарифів банку, витяг з умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку про видачу відповідачу кредитної картки із зазначенням її номера та строку дії, виписку по картковому рахунку за період з 01 грудня 2016 року по 23 жовтня 2020 року.

З наданої банком виписки по картковому рахунку вбачається, що з відповідачки неодноразово стягнуто щомісячні платежі за послугою «Миттєва розстрочка» 26.11.2018 року, 12.12.2018 року, 19.01.2019 року, 25.01.2019 року, 19.02.2019 року, 25.02.2019, 19.03.2019 року, 25.03.2019 року, 19.04.2019 року, 25.04.2019 року, 19.05.2019 року, 25.05.2019 року, 19.06.2019 року, 25.06.2019 року, 19.07.2019 року, 25.07.2019 року, 19.08.2019 року, 24.08.2019 року всього на суму 41126,47 грн.

У суді першої інстанції представник відповідачки підтвердив, що ОСОБА_1 користувалась послугою «Миттєва розстрочка», здійснювала покупки в кредит, користуючись цією банківською послугою.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачка в апеляційній скарзі посилається на те, що позовні вимоги позивача містять суперечності із долученими доказами на їх підтвердження щодо розміру заборгованості за тілом кредиту.

Разом з тим, вказаним обставинам суд першої інстанції дав належну правову оцінку та задовольнив позов ПАТ КБ «ПриватБанк» частково.

Зокрема, судом встановлено, що кредитний ліміт відповідно до поданої ОСОБА_1 анкети-заяви від 01 грудня 2016 року з 03 жовтня 2018 року становив 50 000 грн, а з 13 травня 2019 року - 0 грн, однак, відповідачка активно користувалася банківською послугою «Миттєва розстрочка», у зв`язку з чим, заборгованість за тілом кредиту перевищує розмір кредитного ліміту. Суд обґрунтовано зазначив про те, що позивачем до тіла кредиту враховано відсотки за користування кредитними коштами, щодо яких сторони не досягнули згоди та правильно стягнув борг за тілом кредиту за виключенням необґрунтовано нарахованих відсотків у сумі 27633,74 грн. Будь-яких інших доказів на спростування поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом апелянтом не подано.

Таким чином, суд першої інстанції даючи оцінку зібраним доказам у справі, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог банку про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 73148,48 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 13 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин