Справа № 129/1966/18
Провадження № 22-ц/801/1794/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошина Т. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Войтка Ю.Б., Ковальчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Волошиної Т.В.,

в справі № 129/1966/18

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , газети «33-канал» (відповідачі)

про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, який обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у Вінницькій незалежній Газеті «33-й канал» опубліковано статтю «Бійка між сільським головою і підприємцем сколихнула Гранів» за підписом автора статті ОСОБА_3 . У цій статті, зі слів відповідача ОСОБА_2 , поширена інформація відносно нього, яку він вважає недостовірною та такою, що ображає його честь, гідність та є прямим втручанням в його особисте та сімейне життя та дискредитує його серед його односельців, знайомих, друзів, сусідів та мешканців Вінницької області.

Вважає викладену у статті інформацію фактичним твердженням, а не оціночним судженням, оскільки у ній прямо вказується на вчинення ним правопорушення.

Публікація неправдивих відомостей про нього завдала йому значної моральної шкоди, оскільки такі відомості дійшли до читачів, його земляків, вінничан. Поширена негативна інформація, принизила його честь, гідність, престиж, а також ділову репутацію, що спричинило йому душевні страждання, неспокій та переживання, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати недостовірною негативну інформацію про нього, опубліковану 25 липня 2018 року у Вінницькій щотижневій газеті «33-й канал» за підписом ОСОБА_3 в статті «Бійка між сільським головою і підприємцем сколихнула Гранів», а саме, яка значиться в назві статті - « ІНФОРМАЦІЯ_2 », визнавши зазначену інформацію такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію; визнати недостовірною негативну інформацію про нього, опубліковану 25 липня 2018 року у Вінницькій щотижневій газеті «33-й канал» за підписом ОСОБА_3 в статті « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме, яка значиться, як пряма мова ОСОБА_2 , а саме: « Мій конфлікт з сільським головою ОСОБА_1 почався з того, що я не підтримав його кандидатуру на виборах, я голосував за колишнього голову. Мало того, що він мене брудно вилаяв, та ще ударив мене лопатою - у шию, тулуб, у ноги. Вивихнув мені пальця на правій руці, а його син, ОСОБА_6 , бризкав мені в обличчя сльозогінним газом із газового балончика. Агресія з його боку бере гору...», визнавши зазначену інформацію такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію; зобов`язати відповідача Газету «33-й канал» спростувати зазначену вище негативну інформацію у такий же спосіб, в який вона була поширена, а саме: в тому ж виданні, в тій же спеціальній рубриці, на тій же полосі, тим самим шрифтом та об`ємом, що й спростовуване повідомлення не пізніше місяця з дня набрання рішення законної сили; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 400 000 (чотириста тисяч) грн моральної шкоди та витрати по оплаті судового збору та правової допомоги.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

24 червня 2021 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги апелянт стверджує, що викладена у статті «Бійка між сільським головою і підприємцем сколихнула Гранів» за підписом автора статті ОСОБА_3 інформація саме фактичним твердженням, а не оціночним судженням, оскільки у ній зазначається про бійку, яка ніби-то сталась між ним та ОСОБА_2 , а відтак прямо вказується на вчинення ним правопорушення.

На думку апелянта суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що й призвело до неправильного її вирішення.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Красіловського В.О., поданий поза межами строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а відтак не приймається до уваги судом апеляційної інстанції.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 05 серпня 2021 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і його представники - адвокати Човганюк А.М. і Назаров Р.Ю. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Інші учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Красіловського В.О. про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає, так як поважність причин його неявки в судове засідання не підтверджена документально.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 25 липня 2018 року у Вінницькій щотижневій газеті «33-й канал» за підписом ОСОБА_3 опубліковано статтю «Бійка між сільським головою і підприємцем сколихнула Гранів» у якій зазначено наступну інформацію (пряма мова ОСОБА_2 ) «Мій конфлікт з сільським головою ОСОБА_1 почався з того, що я не підтримав його кандидатуру на виборах, я голосував за колишнього голову. Мало того, що він мене брудно вилаяв, та ще ударив мене лопатою - у шию, тулуб, у ноги. Вивихнув мені пальця на правій руці, а його син, ОСОБА_6 , бризкав мені в обличчя сльозогінним газом із газового балончика; Агресія з його боку бере гору...».

13.07.2018 до чергової частини Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с. Гранів Гайсинського району Вінницької області, відомості за якою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2018 та слідчим Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Павловою Т.Є. розпочато досудове розсування у кримінальному провадженні № 0000320 за ч. 1 ст. 125 КК України про те, що 13.07.2018 близько 20 год 30 хв в с. Гранів ОСОБА_1 знаходився біля свого фермерського господарства, що по вул. Калініна, на ґрунті раніше виниклих довготривалих неприязних відносин, наніс чотири удари лопатою в область правої частини тулуба, плечей та ніг ОСОБА_2 . В результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких встановлюється, що вбачається з витягу з ЄРДР від 14.07.2018.

З довідки № 1517 від 14.07.2018, виданої черговим травматологом травматологічного пункту Гайсинської ЦРЛ вбачається, що 14.07.2018 о 22 год 00 хв ОСОБА_2 звертався до травматологічного пункту Гайсинської ЦРЛ у приводу нанесення йому тілесних ушкоджень (побиття ОСОБА_1 ) 13.07.2018 близького 20 год 30 хв у с. Гранів. Встановлений діагноз: забій грудної клітини справа, вивих І правої кисті, підозра на перелом першої п`ясної кістки правої руки.

Зазначене також підтверджується відповіддю головного лікаря Гайсинської центральної районної лікарні Кохан І.В. № 1819 від 06.09.2018.

Відповідно до висновку експерта № 117 від 20.07.2018 за наслідками проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці живота справа, дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого (их), твердого (их) предмета (ів), або співудару об нього (их), можливо в термін, та при обставинах, що вказує особа, яка проходить експертизу. Тілесні ушкодження у вигляді синців відноситься до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я .

Згідно з висновком експерта № 175 від 18.09.2018 за наслідками проведення судово-медичної експертизи не виключається можливість утворення у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень в вигляді синців в ділянці живота внаслідок тупого твердого предмета, який мав відносно обмежену діючу поверхню, яким могла і бути металева частина лопати.

З відповіді заступника начальника Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області слідує, що матеріали кримінального провадження № 0000320 від 14.07.2018 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України 14.01.2020 були направлені до Немирівської місцевої прокуратури для вирішення питання щодо визначення підслідності в порядку ст. 218 КПК України.

З відповіді слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій область Дворжецького А. від 28.12.2020 № 11165/24-2020 вбачається, що відділом розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000320 від 14.07.2018, з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України. На даний час у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні злочину (чи проступку). Рішення про закриття кримінального провадження слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області також не приймалося. Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено слідчим суддею Вінницького міського суду до 20.04.2021.

Позиція апеляційного суду

Згідно зі статтями 3, 32 Конституції України людина, її честь та гідність визнаються найвищими соціальними цінностями і кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови від 27.02.2009 № 1 відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Відповідно до статті 477 КПК України кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження) може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого і здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 визнаний потерпілим у кримінальному провадженні № 0000320 від 14 вересня 2018 року, порушеному за ст. 125 КК України і зазначена у статті інформація щодо нанесення йому тілесних ушкоджень стосуються саме тої події, щодо якої він звернувся до правоохоронного органу, а тому не може бути такою, що принижує честь, гідність позивача.

На думку колегії суддів повідомлення ОСОБА_2 засобу масової інформації тих же обставин, які вказані ним у зверненні до правоохоронних органів, і щодо яких проводиться відповідна перевірка і досудове розслідування у формі приватного обвинувачення, виключає його відповідальність за поширення завідомо недостовірної інформації за умови, якщо не доведено для такого звернення не було жодних підстав і воно було викликано не наміром виконати свої права, свободи чи законні інтереси.

Вирішуючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач у даному випадку не був позбавлений можливості скористатись передбаченим частиною першою статті 277 ЦК України правом на відповідь, а також на власне тлумачення подій в тому ж засобі масової інформації.

За своїм змістом стаття в засобі масової інформації є збалансованою, так як відображає позицію обох сторін щодо конфлікту.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення відповідачами права позивача на презумпцію невинуватості з огляду на таке.

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Вказана конституційна норма про презумпцію невинуватості розміщена у тому блоці статей, які визначають статус (положення) особи у кримінальному судочинстві, тобто презумпція невинуватості - це кримінально-процесуальний термін і ця презумпція може бути спростованою. Що стосується кримінально-правової оцінки дій особи, у цьому випадку позивача, наявність, чи відсутність в її діях складу злочину, то законом це віднесено до компетенції слідчо-прокурорських органів.

Отже, інформація, яка поширена відповідачем, у силу наведеної конституційної норми не може вплинути на право позивача вважатися невинуватим, поки його вину не буде доведено в установленому законом порядку.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в Постанові від 24 березня 2021 року по справі № 428/3780/20 (провадження № 61-319св21).

Захист честі і гідності у цьому випадку могло бути і фактично реалізовано шляхом надання іншої точки зору, шляхом реалізації права на відповідь, яким ОСОБА_1 скористався.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно виходив із того, що спірна інформація як така, стосуються саме тієї події, щодо якої відповідач ОСОБА_2 звернувся до правоохоронного органу, а тому не може бути такою, що принижує честь, гідність позивача, а відтак не є предметом судового захисту.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 19.08.2021

Головуючий І.М. Стадник

Судді О.В. Ковальчук

Ю.Б.Войтко