УХВАЛА

26 липня 2021 року м. Кропивницький

справа № 401/2371/20

провадження № 22-ц/4809/1173/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О.Л., Письменний О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від заборгованості по аліментах, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2021 року.

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 09 червня 2021 року з наведених у ній підстав, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть вважатися поважними у розумінні положень процесуального закону; апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху; запропоновано скаржнику у строк, який не перевищує десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, докази на підтвердження своїх доводів, а також докази сплати судового збору у сумі 1261,20 грн або вказати визначену законом підставу звільнення від сплати судового збору та надати відповідні докази. Крім того, скаржнику роз`яснено положення п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, а також відповідні процесуальні наслідки невиконання скаржником у встановлений строк вимог зазначеної ухвали апеляційного суду.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 липня 2021 року, у зв`язку з поданням заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та заяви про звільнення або розстрочення сплати судового збору від 25 червня 2021 року з порушенням визначеного процесуальним законом порядку, ОСОБА_1 продовжено строк на виконання вимог ухвали Кропивницького апеляційного суду від 09 червня 2021 року на десять днів з дня отримання копії зазначеної ухвали. Скаржнику повторно роз`яснено положення п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, а також процесуальні наслідки невиконання (несвоєчасного виконання) вимог ухвали апеляційного суду. З наявних у матеріалах справи повідомлень про вручення поштових відправлень вбачається, що копію ухвали апеляційного суду від 05 липня 2021 року скаржником отримано 12 липня 2021 року, представником скаржника 13 липня 2021 року (а.с. 130-131). 21 липня 2021 року, тобто у межах строку, встановленого судом в ухвалі від 05 липня 2021 року, представником скаржника подано до апеляційного суду заяву, за змістом прохальної частини якої просить поновити скаржнику строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі та звільнити або розстрочити сплату судового збору.

Апеляційний суд зауважує, що додатками до вказаної заяви зазначено: копію довідки від 24 червня 2021 року № 181; копію сімейного лікаря (мовою оригіналу), фактично ж надано роздруківки світлин з довідкою директора ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 Світловодської міської ради Кіровоградської області від 24 червня 2021 року № 181 та з листом начальника управління соціального захисту населення Світловодської міської ради Кіровоградської області від 26 березня 2021 року № 01-18/296.

Як було з`ясовано апеляційним судом у даній справі, апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2021 року мала бути подана скаржником у строк до 14 квітня 2021 року включно, фактично ж подана з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження - 02 червня 2021 року.

Крім того, з наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію оскаржуваного рішення отримано за вказаною у позові адресою позивача саме 01 квітня 2021 року (а.с. 96), а не 22 квітня 2021 року, як зазначено в апеляційній скарзі, та не 05 квітня 2021 року, як стверджується у заяві про поновлення строку. Зазначена у поштовому повідомленні інформація щодо дати вручення адресату судової кореспонденції скаржником у встановленому процесуальним законом порядку не спростована, а отже, вважається достовірною.

Частиною 1 ст.127 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до абз. 1 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що визначальною умовою поновлення пропущеного процесуального строку, в тому числі і строку на апеляційне оскарження, є визнання причин пропуску такого строку поважними. Причини пропуску строку, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, також мають оцінюватися судом на предмет їх поважності.

Колегією враховується, що законом запроваджено оціночні параметри визначення обґрунтованості причин пропуску процесуального строку. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду не знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду, порушив ці строки. Отже, не існує іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою звернення до суду, тощо.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції скаржник вказує, що зазначений процесуальний строк пропущено з поважних причин, оскільки діти позивача - учениці другого, сьомого та одинадцятого класів з 06 квітня 2021 року по 07 травня 2021 року знаходилися на дистанційному навчанні, а позивач перебував з дітьми, приймав участь в організації дистанційного навчання, тому не мав можливості погодити з адвокатом правову позицію та надати йому копію рішення суду.

З 15 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року донька скаржника хворіла на ОРВ і скаржник залишався вдома на самоізоляції, щоб убезпечити свою сім`ю від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусної хвороби (COVID-19). На підтвердження своїх доводів надав роздруківку з фото довідки директора ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 Світловодської міської ради Кіровоградської області від 24 червня 2021 року № 181 про знаходження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на дистанційному навчанні протягом періоду, зазначеного скаржником.

Оцінюючи зазначені доводи, колегія суддів не вважає їх реальними, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду.

Так, апеляційним судом враховано, що скаржник достеменно знав про результат вирішення спору судом першої інстанції у даній справі, оскільки особисто був присутній під час оголошення вступної та резолютивної частин оскаржуваного ним рішення, а тому, маючи намір реалізувати своє процесуальне право на апеляційне оскарження, зобов`язаний був використовувати у повному обсязі наявні засоби та передбачені законодавством можливості для вчинення відповідних процесуальних дій у межах встановленого законом строку.

Зокрема, скаржник не був позбавлений можливості за допомогою сучасних засобів комунікації вирішити питання погодження правової позиції у даній справі без обов`язкової особистої зустрічі з адвокатом. Щодо доводів про відсутність можливості надати адвокату текст судового рішення, яке позивач мав намір оскаржити в апеляційному порядку, колегія суддів враховує обізнаність фахівця у галузі права з положеннями Закону України «Про доступ до судових рішень», а також те, що повний текст оскаржуваного рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень було оприлюднено 30 березня 2021 року. Отже, недопущення виникнення зазначених у клопотанні причин пропуску строку цілковито залежало від волі та бажання скаржника.

Суд зауважує, що особа, яка заявляє клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку, у тому числі і строку на апеляційне оскарження, в силу вимог ст. 81 ЦПК України повинна подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Всупереч викладеному, скаржником до суду апеляційної інстанції таких доказів не надано, матеріали справи їх не містять. Так, у справі відсутні докази на підтвердження обставин, на які посилається скаржник, як щодо хвороби доньки, через яку позивачем було прийнято рішення про самоізоляцію, так і щодо дотримання скаржником відповідних обмежень. Надана до апеляційного суду довідка від 24 червня 2021 року № 181 підтверджує лише запровадження дистанційної форми навчання у навчальному закладі, де вчаться діти скаржника, проте не свідчить про відсутність у нього об`єктивної можливості своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження судового рішення. Колегією суддів враховано, що у певні періоди дії запроваджених в країні карантинних обмежень, навчальні заклади всієї країни були вимушені перейти виключно на дистанційну форму навчання здобувачів освіти, а тому вказані обставини не ставлять скаржника у невигідне становище відносно інших учасників судового процесу. Враховуючи наведене, дистанційне навчання дітей скаржника не може вважатися поважною і такою, що зумовлена карантинними обмеженнями, причиною пропуску встановленого законом процесуального строку на апеляційне оскарження.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішеннях від 28 жовтня 1998 року у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційним судом вже зверталась увага на те, що процесуальний обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки чітко визначає характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання встановлених законом та судом процесуальних строків.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали реалізації ним права на апеляційне оскарження у встановлений законом строк, доказів існування таких обставин не надано, що свідчить про неповажність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відсутність визначених законом підстав для його поновлення.

Частинами 3, 4 ст. 357 ЦПК України визначено, що протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 цього Кодексу.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.3 ст.358 ЦПК України).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, крім цього, має інші недоліки, і ці недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунуто, слід застосовувати імперативні приписи процесуального закону, які зобов`язують суд, у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Такий підхід обумовлений тим, що право на оскарження судового рішення обмежене встановленим у законі строком на апеляційне оскарження, покликаним на дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права.

На підставі викладеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити, у зв`язку з чим клопотання скаржника про звільнення або розстрочення сплати судового збору апеляційним судом не розглядається.

Керуючись ст.ст. 354, 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2021 року у даній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний