Справа №442/4097/20
Провадження №2/442/119/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

від відповідача ОСОБА_4

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом до суду, в якому просить на підставі ст.ст. 16, 321, 356, 364 ЦК України, ст.ст. 88, 120 ЗК України, п.п. 6, 7, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 04.10.1991 поділити житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,091 га, що належить на праві спільної сумісної часткової власності позивачу: ОСОБА_1 , визнавши за ним право власності на 1/3 ідеальну частину житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки та за ОСОБА_2 , визнавши за нею право власності на 2/3 ідеальних частин житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначає, що він є власником 1/3 ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських споруд та 1/3 ідеальною частиною земельної ділянка, загальна площа якої становить 0,091 га, котра знаходиться за тією ж адресою, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області 23.10.2014 та зареєстрованого в реєстрі за р. № 843. Дарувальником була відповідач. Відповідачу ОСОБА_2 належить 2/3 ідеальних частин цього житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 21.06.2005 ОСОБА_5 державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори за р. № 693, зареєстрованого ДКТІ та ЕО 14.01.2006, та 2/3 ідеальних частин земельної ділянки. Вказує, що загальна площа даного житлового будинку становить 83,7 кв.м, житлова площа - 41,7 кв.м. Будинок складається з трьох житлових кімнат, однієї кухні та підвалу. Вартість житлового будинку становить 256 900 грн. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,091 га. Земельна ділянка була надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер земельної ділянки: :01:079:0132. реєстраційний номер нерухомого майна 06. Наголошує, що на дату подання позову відповідач користується цілим житловим будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою, позивача до житлового будинку господарських споруд та земельної ділянки не допускає, категорично заперечує проти того, щоб позивач користувався своєю часткою житлового будинку та земельною ділянкою. Оскільки угоди про спосіб виділення його частки із загального майна не досягнуто, просить позов задовольнити.

Окрім того, позивач подав позовну заяву (про зменшення позовних вимог), у якій просить виділити ОСОБА_1 в натурі 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частину земельної ділянки та визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частину земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив за позовну заяву, у якому просила у задоволенні позову відмовити, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 є неподільною річчю, у неї відсутній дозвіл на переобладнання та перепрофілювання цього житлового будинку. Вказує, що виділ часки із земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю сторін по справі, є похідним від виділу частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , а тому задоволенню теж не підлягає.

Також відповідач ОСОБА_2 подала до суду додаткові письмові пояснення до відзиву, в яких вказала, що згідно огляду судового будівельно-технічного експерта ОСОБА_6 об`єкт поділу: житловий будинок АДРЕСА_1 , - має елементи самочинної надбудови та добудови, які в експлуатацію не прийняті, що підтверджується процесуальним документом самого ж експерта. А тому, вказує, що питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідач вказала, що прибудови до будинку були здійснені ще приблизно у 1980 році. Вони з її чоловіком наймали майстрів для виконання цих робіт, більше ніхто участі у виконанні даних робіт не брав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, долучені до позовної заяви, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 21.06.2005 ОСОБА_2 прийняла в дар від ОСОБА_7 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Згідно з свідоцтвом про право власності від 30.07.2014, індексний номер 24906743 ОСОБА_2 належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , - кадастровий номер :01:079:0132, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,091 га (а.с. 15).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.10.2014 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , - кадастровий номер :01:079:0132, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), -на праві приватної спільної часткової власності 1/3 частина земельної ділянки належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, серія та номер 843 від 23.10.2014. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності 1/3 частина житлового будинку належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, серія та номер 843 від 23.10.2014 (а.с. 9-12; 16-18).

Згідно з рішенням Стебницької міської ради „Про перейменування вулиці м. Стебника на честь полеглого захисника АТО" від 12.10.2017 № 311 перейменовано АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до клопотання судового експерта Ляша І.І. від 26.01.2021 вих. № 4 21.01.2021 експертом проведено дослідження на місці спірного будинковолодіння по АДРЕСА_1 , виконано необхідні обміри приміщень житлового будинку та земельної ділянки в присутності сторін по справі: позивача ОСОБА_1 та відповідача по справі ОСОБА_2 та її адвоката О.В. Даньківа. В результаті обстежень встановлено, що житловий будинок має в мансардному поверсі два приміщення, які не вказані у технічному паспорті на спірний будинок по АДРЕСА_1 . Мансардні приміщення не входять у правові документи, зокрема, в договорі дарування від 23.10.2014 р загальна площа житлового будинку складає 83,7 кв.м.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, частка якого виділяється, та власнику (власникам), частки яких залишаються, мають бути виділені окремі приміщення, які повинні бути ізольованими від приміщень іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, підведену систему водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України „Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них" від 08.12.2010 № 1117.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Отже аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не є об`єктами права власності (частина друга статті 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами статей 364, 367 ЦК України.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду України викладеними у постановах від 04.12.2013 у справі № 6-130цс13 та від 30.09.2015 у справі № 6-286цс15, з якими погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.03.2020 у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20) у частині тлумачення норми частини першої статті 376, частини другої статті 376 ЦК України про те, що не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно зі статтями 364, 367 ЦК України - самочинно збудовані (конструйовані, переплановані) об`єкти.

Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 344/8200/14-ц (провадження № 14-302цс19).

У справі, що переглядається, позивачем не надано доказів введення двох приміщень у мансардному поверсі, які входять до складу спірного житлового будинку, до експлуатації в установленому порядку і набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна як об`єкта цивільного права.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статі 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів здачі двох приміщень у мансардному поверсі, які входять до складу спірного житлового будинку, в експлуатацію та проведення державної реєстрації права власності на них, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо виділу частини спірного житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також виділ частини спірної земельної ділянки, оскільки об`єкт нерухомого майна, до складу якого входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не є об`єктами права власності й не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормою статей 364, 367 ЦК України.

Такий висновок узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 722/1882/16-ц (провадження № 61-39287св18); від 16.09.2020 у справі 630/491/17 (провадження № 61-2239св19).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; моб. тел. НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 , моб. тел НОМЕР_4 ).

Повний текст судового рішення виготовлено 11.08.2021.

Суддя Ю.С. Кучаковський