Справа № 524/7652/21
Провадження № 2-з/524/152/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Вінтоняк Н.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ :

До Автозаводського районного суду міста Кременчука звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Разом з позовом позивач подав до суду заяву, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти дії щодо наступного нерухомого майна: гаражів з надбудовою тренажерного залу та офісних приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; комплексу будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; машиномісця, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в межах заявлених позовних вимог співмірно ціні позову на загальну суму 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

В обґрунтування заяви зазначено, що між сторонами виник спір з приводу невиконання умов договору позики, який укладено між позивачем та ОСОБА_4 , поручителем у якому є відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_4 помер, умови договору позики від 28.10.2005 року не виконані, у зв`язку з чим ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з вимогою сплатити борг, однак остання ухиляється від виконання обов`язків, які на неї покладено договором позики від 28.10.2005 року та договором поруки від 28.10.2005 року.

Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення по справі, позивач просив задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи, може вжити, передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

За ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом позову є повернення грошових коштів за договором позики, укладеним ОСОБА_2 з ОСОБА_5 28.10.2005 року, поручителем за яким є ОСОБА_3 , в сумі 15000, 00 доларів США, що станом на 17.08.2021 року еквівалентно 402063,00 грн.

В обґрунтування своєї позиції щодо ухилення відповідача від виконання позикового зобов`язання позивач посилається на те, що ним 22.07.2021 року на адресу ОСОБА_3 направлено вимогу про повернення грошових коштів за договором позики від 28.10.2005 року, яка нею була проігнорована.

Судом встановлено, що відповідно до п. 4 спірного договору позики, позичальник зобов`язаний повернути суму позики за письмовою вимогою позикодавця в 10 термін. П. 2 договору поруки від 28.10.2005 року містить положення про обов`язок поручителя повернути грошові кошти позичальнику протягом 10 днів з дня отримання письмової вимоги.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, вказане поштове відправлення доставлено за адресою: АДРЕСА_4 , 06.08.2021 року, а 17.08.2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Разом з тим, в матеріалах справи на даний час відсутня оновлена інформація щодо місця реєстрації ОСОБА_3 , а відтак, суд позбавлений можливості пересвідчитися щодо факту отримання саме відповідачем вимоги про повернення коштів ОСОБА_2 .

Суд також зауважує, що позивач просить накласти арешт та заборону на відчуження усього нерухомого майна, яке належить відповідачу в межах ціни позову, але не надає жодних доказів щодо вартості переліченого у клопотанні майна.

Відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, або в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або у його вилученні, що може призвести до порушень прав власника цього майна.

Такий висновок суду узгоджується висновком Верховного Суду в ухвалі від 13 лютого 2020 року у справі № 640/4593/19.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що майно відповідача безпосередньо не є предметом спору, а відтак заборона вчиняти дії щодо нього, також може призвести до порушень права власності ОСОБА_3 .

На переконання суду, матеріали справи не містять належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову про стягнення грошових коштів.

На підставі викладеного, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153,157, 353-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 : РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст ухвали складено 18.08.2021 року.

Суддя: Н.Д. Вінтоняк