Провадження № 2/638/2190/21
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Котяш Н.В., Комлєвої К.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У грудня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що він ОСОБА_3 12.09.2009 року зареєстрував шлюб відповідачкою ОСОБА_4 у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1775. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, тривалий час сторони проживають окремо. Примирення і збереження шлюбу між ним та відповідачкою неможливе та суперечить його інтересам та інтересам дитини. Шлюбно-сімейні відносин фактично припинені тривалий час.

Позивач просив суд розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 12.09.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1775.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти розірвання шлюбу заперечувала, посилаючись на те, що має намір зберегти сім`ю, подолати з позивачем труднощі і негаразди, які виникли через складні життєві обставини. Вважає, що сторони як батьки ОСОБА_6 зобов`язані намагатися зберегти сім`ю, оскільки звістка про розірвання шлюбу буде важко сприйнята сином.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити. Підтвердив викладені у клопотанні від 09.07.2021 року обставини про те, що фактичні шлюбні відносини припинилися, подальше перебування позивача у шлюбі з відповідачем є неможливим. Повідомив, що процес розірвання шлюбу триває з липня 2020 року і розпочався за позовною заявою ОСОБА_4 про розірвання шлюбу (справа №638/9586/20). В подальшому позов було залишено без розгляду на підставі заяви позивача. Вважає, що дії відповідача, яка заперечує проти розірвання шлюбу, спрямовані на затягування справи, вчиняються з метою покращення свого матеріального становища відповідачем, оскільки позивач зобов`язаний утримувати відповідачку доки вони перебувають у шлюбі.

Представник відповідача проти розірвання шлюбу заперечував, просив надати сторонам строк для примирення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені обставини про те, що 12.09.2009 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1775, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 09.03.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції серія НОМЕР_1 .

Сторони по справі мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України).

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Судовим розглядом встановлено, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Щодо надання строку на примирення, про який заявлено представником відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в Автоматизованій системі документообігу Дзержинського районного суду м. Харкова вбачається, що процес розлучення розпочато з 18.07.2020 року, його тривалість становить майже один рік.

З даним позовом позивач звернувся до суду 04.12.2020, тобто з моменту пред`явлення позову до розгляду справи минуло понад сім місяців. Окрім того клопотання про надання строку на примирення було заявлено представником відповідача в судовому засіданні 17 червня 2021 року. Саме у зв`язку із заявленням даного клопотання розгляд справи було відкладено на19 липня 2021 року.

Станом на 19 липня 2021 року сторони не примирилися, позивач від позову не відмовляється, позицію не змінив, на розірванні шлюбу наполягає, проти надання додаткового строку на примирення заперечує та зазначає, що це суперечить його інтересам.

Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.5 ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружися, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Системний аналіз норм Сімейного кодексу України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, з цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.05.2019 ркоу (справа №442/6319/16-ц.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що сторонам було надано достатньо часу на примирення, тобто судом вжито необхідних і достатніх заходів для збереження сім`ї, однак враховуючи, що з часу звернення до суду з позовом на день розгляду справи минуло понад шість місяців (граничний термін надання строку для примирення), а сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, виходячи з основоположного принципу шлюбу, який полягає у тому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, оскільки подальше збереження суперечить інтересам позивача, наявні всі підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією від 04.12.2020 року про сплату судового збору у сумі 840 грн 80 коп, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 141, 258, 259, 2833-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, ст. 56, 104, 105, 109, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 12.09.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1775, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Шишкін