Ухвала

06 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 668/13646/15

провадження № 61-4064св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк»на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2020 року у складі судді Зуб І. Ю. та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 рокуу складі колегії суддів: Безрабко В. О., Орловської Н. В., Приходько Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк» або Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 19 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070290П, за умовами якого, з урахуванням додаткових угод № 1 та № 2 від 07 жовтня 2008 року та 11 березня 2010 року відповідно, кредитор надав позичальнику грошові кошти у розмірі 48 455,61 доларів США, зі сплатою 13 % річних за користування коштами, з кінцевим терміном повернення кредиту до 18 квітня 2022 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 07 жовтня 2008 року між Банком, ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_3 (поручитель) укладено договір поруки № 02-23-Ф070290П-1642, відповідно до якого, з урахуванням додаткової угоди від 07 жовтня 2008 року № 1, остання взяла на себе солідарну відповідальність із позичальником за виконання зобов`язань за кредитним договором. Також на забезпечення виконання цього кредитного договору, 23 квітня 2007 року між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений іпотечний договір №02-23-Ф070290П-713, за яким, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 07 жовтня 2008 року, останніми в іпотеку банку передано нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності. Оскільки позичальник належним чином не виконував зобов`язання за кредитними договором, позивач просив в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 19 квітня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки банком з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем за ціною, не нижче узгодженої сторонами іпотечної вартості. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, провадження у справі за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Постановляючи указану ухвалу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що АТ «Альфа-Банк», діючи як правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк», у серпні 2020 року в позасудовому порядку звернуло стягнення на предмет іпотеки, визнавши за банком право власності на іпотечне майно.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

АТ «Альфа-Банк» у березні 2021 року засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій закриваючи провадження у справі з підстав відсутності предмета спору не перевірили можливість оскарження відповідачем рішення державного реєстратора у позасудовому порядку, крім того, на момент розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 приховала факт оскарження реєстраційних дій на спірне майно, шляхом подання скарги до Міністерства юстиції України. Закриття провадження у справі позбавляє Банк права на задоволення своїх вимог, як у судовому, так і позасудовому порядку. Посилається на правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у подібних правовідносинах, що викладені у постановах від 17 червня 2020 року у справі № 715/974//13-ц; від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Станом на час розгляду справи відзиви на касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк» на адресу Верховного Суду не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 15 березня 2021 касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року (з урахуванням ухвали Верховного Суду від 22 березня 2021 року про надання строку для усунення недоліків) відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргоюАТ «Альфа-Банк» з підстав визначених частиною другої статті 389 ЦПК України, витребувано матеріали справи № 668/13646/15 із Херсонського міського суду Херсонської області та надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

У травні 2020 року матеріали справи № 668/13646/15 надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у цій справі.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року справу № 638/7392/20 (провадження № 61?3438св21) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Зі змісту зазначеної ухвали слідує, що справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду для відступлення (конкретизації) правового висновку щодо застосування пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20.

Передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виходила із того, що згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. У справі, судові рішення в якій переглядаються, суд і учасники справи при застосуванні пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України посилаються на різні правові висновки Верховного Суду. Натомість, у касаційній скарзі ОСОБА_6 посилається на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі

№ 404/251/17, провадження № 61-13405св18, в якій відсутній висновок про те, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише після відкриття провадження у справі чи якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Колегія суддів зазначає, що аналогічні по суті висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 квітня 2021 року у справі № 2-364/12 (провадження № 61-17763св20). Установлення відсутності предмета спору на час пред`явлення позову не є єдиним випадком для закриття провадження у справі у підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки «збіднює» відповідне правове регулювання, не відповідає його змісту, так як у такому випадку (при відсутності предмета спору) малоймовірно або позивач звертався до суду. Крім того, якщо би законодавець мав на увазі відсутність предмета спору на час пред`явлення позову, то відповідне правове регулювання містилося би у статті 186 ЦПК України, яка регулює підстави відмови у відкритті провадження у справі, а не у статті 255 ЦПК України, яка регулює підстави закриття провадження у справі, яке вже відкрито.

Ухвалою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 липня 2021 року справу № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) прийнято до розгляду.

У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21), оскільки стосуються застосування пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду цивільної справи № 638/3792/20(провадження № 61-3438сво21).

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 668/13646/15 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, до закінчення перегляду у касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду цивільної справи № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною, і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
О. В. Ступак Г. І. Усик