ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 669/383/19
Провадження № 22-ц/4820/939/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю: відповідача ОСОБА_1 та його представника Василенка С.І., прокурора Коломий О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 669/383/19 за позовом заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу та повернення земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2021 року (суддя Бараболя Н.С.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначалось, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-13555-СГ від 22.06.2017 було затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,000 га (кадастровий номер :03:004:0040), та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів Вільшаницької сільської ради Білогірського району.

Вказував, що на підставі вказаного вище наказу державним реєстратором 28.07.2017 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03.05.2017 № 22-7954-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 1,967 га (кадастровий номер :04:003:0026) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Малашовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (право власності зареєстровано 23.05.2017).

Вказане свідчить, що ОСОБА_1 , попередньо реалізувавши своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства шляхом приватизації земельної ділянки площею 2 га, повторно, безоплатно, на підставі статей 116, 118, 121 ЗК України отримав у власність земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :03:004:0040, за межами населених пунктів Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор просив визнати недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-13555-СГ від 22.06.2017, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:004:0040) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області, та зобов`язати ОСОБА_1 повернути державі вказану земельну ділянку, стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2021 року позов заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави задоволено. Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.06.2017 № 22-13555-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:004:0040) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути державі земельну ділянку загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:004:0040) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Стягнуто солідарно із ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та ОСОБА_1 на користь прокуратури Хмельницької області судовий збір у розмірі 3842,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 через представника Василенка С.І. не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд в оскаржуваному рішенні зазначив про те, що ОСОБА_1 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :03:004:0040 для ведення особистого селянського господарства. Однак, як зазначає апелянт, ОСОБА_1 заперечує складання, підписання, надання будь-якого документу для отримання спірної земельної ділянки та її використання. А суд без проведення експертизи протиправно констатував факт підписання певних документів саме відповідачем. Апелянт вказує, що у нього не було наміру на отримання спірної земельної ділянки, однак суд за відсутності доказів прийшов до хибного висновку про отримання останнім земельної ділянки. Посилається на те, що ОСОБА_1 звертався із заявою про добровільну відмову власника від права на земельну ділянку, також звертався до прокуратури із клопотанням про зняття арешту із спірної земельної ділянки в частині надання можливості відмовитись від неї, однак дані звернення були залишені без задоволення. На думку апелянта, за відсутності доказів, суд не навів підстав, визначених ст. 82 ЦПК України, для звільнення позивача від доказування, чим порушив приписи ст. 89 ЦПК України. Вказує також про неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме: положень ст. 1212 ЦК України, яка не регулює спірні правовідносини. Крім того, наказ ГУ ДГК в Хмельницькій області вичерпав свою дію, а тому відновлення порушеного права держави є можливим через визнання недійсним права власності ОСОБА_1 .

Керівник Шепетівської окружної прокуратури подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вважає, що суд правильно встановив, що спірна земельна ділянка вибула із власності держави незаконно і підлягає поверненню, а ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростували обставини встановлені судом.

ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор Коломий О.Є. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача ГУ ДГК у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03.05.2017 № 22-7954-СГ затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення та надано земельну ділянку кадастровий номер :04:003:0026, площею 1,9670 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Малашовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області у власність ОСОБА_1 (а.с. 18 т. 1).

На підставі вказаного наказу 23.05.2017 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Лавретьєвим Ю.В. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :04:003:0026 (а.с. 23 т. 1).

Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.06.2017 № 22-13555-СГ, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :03:004:0040) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області (а.с. 20 т. 1). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.07.2017 здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :03:004:0040 (а.с. 21 т. 1).

Встановивши, що ОСОБА_1 , набуваючи у власність спірну земельну ділянку, повторно скористався своїм правом на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності, тобто Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області допустило порушення дотримання вимог земельного законодавства, неправомірно видавши наказ від 22.06.2017 № 22-13555-СГ про затвердження проекту землеустрою та надання у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 земельної ділянки на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області загальною площею 2 га, кадастровий номер :03:004:0040, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним та скасування вказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Згідно зі статтею 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 81 ЗК України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, серед іншого, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина четверта статті 116 ЗК України).

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

За змістом вказаних норм, громадяни мають право на набуття права власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності шляхом їх безоплатної передачі лише один раз по кожному виду використання.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неможливість скасування наказу ГУ ДГК у Хмельницькій області, через те, що він вичерпав свою дію, оскільки частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до статті 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

А тому, власник земельної ділянки (в даному випадку держава), може вимагати усунення порушень права власності на цю земельну ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної чи виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, та вимагаючи повернути таку ділянку.

Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (ч. 2 ст. 152 ЗК України).

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

А тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повернути спірну земельну ділянку у державну власність.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги в тій частині, що при наявності сумнівів суд з власної ініціативи не призначив експертизу для з`ясування обставин, що мають значення для справи. Оскільки суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Разом з тим, підставними є посилання в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема положень ст. ст. 387, 1212 ЦК України, які не регулюють спірні правовідносини, у зв`язку з чим з мотивувальної частини рішення суду слід виключити посилання суду на вказані положення цивільного законодавства.

Крім того, при вирішенні питання про розподіл судового збору, суд першої інстанції також припустився помилки та не врахував, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

А тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь Хмельницької обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір по 1921 грн з кожного. У зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судового збору також підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2021 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення суду посилання на положення ст. ст. 387, 1212 ЦК України, та змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (місцезнаходження: вул. Інститутська, 4/1 м. Хмельницький, 29016, ідентифікаційний код в ) та ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (місцезнаходження: провул. Військоматський, 3 м. Хмельницький, 29000, ідентифікаційний код в ) по 1921 грн. судового збору з кожного.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай