Провадження №2/760/4212/21
Справа №759/8965/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, 8А ), третя особа: Волинська митниця ДФС (44350, Волинська обл., Любомльський р-н., с. Римачі, вул. Призалізнична, 13) про повернення надмірно сплачених коштів за розмитнення транспортного засобу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути на його користь з відповідача надмірно сплачені кошти за розмитнення транспортного засобу в розмірі 9750 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.), згідно квитанції від 01.02.2019, понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768, 40 грн. (сімсот сорок вісім грн. 40 коп.).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року справу направлено за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Зі змісту позову слідує, що 18 червня 2018 року позивач отримав від Волинської митниці ДФС лист № 7317/20/0370-20 з постановою про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил з ч. 3 ст. 470 МК України у праві про ПМП № 2052/20500/18 та накладено штраф у розмірі 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.).

Зазначає, що не погоджуючись з такою постановою, яка на його переконання винесена безпідставно й не підтверджувалась належними доказами, для захисту своїх прав та законних інтересів, позивачем було подано до третьої особи скаргу на винесену постанову.

У зв`язку з відмовою Волинської митниці ДФС задовольнити вимоги про скасування необґрунтованої постанови, позивач змушений був звернутися за захистом своїх порушених прав до Волинського окружного адміністративного суду.

Зауважує, що поки тривав процес оскарження постанови, було прийнято зміни до законодавства України, зокрема, законопроект №8487, що визначає базові ставки акцизного податку, який в свою чергу є вирішенням спірних питань, які стали підставою винесення оскаржуваної постанови винесеної Волинською митницею ДФС.

Прибувши 02 лютого 2019 року до Волинської митниці ДФС на придбаному в Республіці Литва транспортному засобі марки «HUNDAI SANTA FE» 2002 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , з метою здійснення митного оформлення та державної реєстрації автомобіля, дізнався від працівників митниці про наявність виконавчого провадження № 57439157 та існуючої заборгованості у розмірі 9750 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) за порушення митних правил.

Співробітникам митниці було повідомлено, що для можливості здійснення митного оформлення даного автомобіля та подальшої його реєстрації, необхідно погасити існуючу заборгованість.

З метою своєчасного здійснення реєстрації автомобіля саме в період дії пільгового періоду, позивач зазначає, що ним було прийнято рішення, окрім сплати коштів за здійснення митного оформлення, сплатити також кошти на погашення заборгованості згідно виконавчого провадження.

Позивач вказує, що всього ним було сплачено за митне оформлення - 66365,00 грн. (шістдесят шість тисяч триста шістдесят гривень 00 коп.), що підтверджується квитанцією від 01.02.2019 на суму 61530 грн. та квитанцією від 05.02.2019 на суму 4835 грн. Сплата штрафу підтверджується квитанцією від 01.02.2019 на суму 9750 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Однак, під час здійснення позивачем державної реєстрації розмитненого транспортного засобу Київській митниці ДФС, позивачу повторно було повідомлено працівниками митниці про наявність існуючої заборгованості, у зв`язку з чим здійснення державної реєстрації автомобіля без погашення такої заборгованості стало було неможливо.

Таким чином, позивач зазначає, що вдруге сплатив кошти за вже погашений раніше штраф на інші реквізити, які були надані працівниками митного органу.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

10.09.2019 до суду надійшли пояснення третьої особи - Волинської митниці ДФС, в яких остання зазначає, що 20.04.2018 посадовими особами Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №2052/20500/18 відносно ОСОБА_1 (ч.3 ст. 470 МК України).

Посилається на те, що 13.06.2018 за результатами розгляду справи по ПМП № 2052/20500/18 винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу 8500 грн.

Примірник постанови від 13.06.2018 було надіслано гр.. ОСОБА_1 супровідним листом від 14.06.2018 №ФОП-7317/20/03-70-20-03.

У зв`язку з несплатою гр.. ОСОБА_1 штрафу, посадовими особами митниці 29.08.2018 направлено листа та постанову до Святошинського відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у Київській області для звернення для примусового виконання.

Разом з тим, просить звернути увагу суду , що 26.10.2018 на адресу Волинської митниці ДФС надійшла ухвала Любомльського районного суду Волинської області від 19.10.2018 у справі №163/1931/18 про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №677.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 27.11.2018 у справі №163/1931/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил - залишено без розгляду (ухвала набрала законної сили - 27.11.2018).

В той же час, наголошує, що гр. ОСОБА_1 не було вжито жодних заходів, передбачених ст.. 150 КАС України, для зупинення дії постанови Волинської митниці ДФС у справі про ПМП № 2052/20500/18 від 13.06.2018.

Окрім цього, повідомляє, що 05.02.2019 на рахунок державного бюджету №262 відкритого для Волинської митниці ДФС по п.д. №12403 надійшли кошти в сумі 8500,00 грн. за адміністративний штраф у справі про ПМП №2052/20500/18 від 13.06.2018 гр. ОСОБА_1 .

До суду надійшов відзив від відповідача - Київської міської митниці ДФС, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на те, що Київська міська митниця ДФС не виносила постанов про порушення митних правил, не накладала та не стягувала жодних штрафів з позивача, а тому є безпідставним звернення позивачем до Київська міська митниця ДФС як відповідача за даним позовом.

Зазначає, що 05.02.2019 о 18 год. 17 хв. до митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС декларантом ФОП « ОСОБА_2 » від імені ОСОБА_1 було подано електронну митну декларацію типу №UA100210/2019/088519 для оформлення автомобіля «HUNDAI SANTA FE».

Київській міській митниці ДФС під час оформлення автомобіля було надано дві квитанції про сплату податків за митне оформлення на суму 61530 грн. та на суму 4835 грн. (що включає в себе мито 4899,42 грн., акциз 35150,82 грн., ПДВ 17808,89 грн., та добровільний платіж у відповідності до п. 9-3 ч. 13 Закону України від 08.12.2018 №2612-УІІІ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). При цьому, позивач намагається стягнути з Київської міської митниці ДФС штраф у розмірі 9750 грн., який був сплачений ним Святошинському районному відділу виконавчої служби, на підставі постанови, винесеної Волинською митницею.

Відповідач зазначає, що позивачем було сприйнято за подвійну сплату штрафу, сплачений ним за митною декларацією № UA100210/2019/088519 добровільний платіж у відповідності до п. 9-3 ч. 13 Закону України від 08.12.2018 №2612-УІІІ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8500 грн.). Однак вказаний платіж не є адміністративним стягненням за порушення митних правил, а є добровільним митним платежем, передбаченим вищевказаним законом.

Квитанція про сплату штрафу за порушення митних правил, накладеного Волинською митницею ДФС, збору та витрат у виконавчому провадженні ВП №57439157 у загальному розмірі 9750 грн., при митному оформленні Київській міській митниці ДФС не надавалась.

Київська міська митниця ДФС не відмовляла декларанту ОСОБА_1 у митному оформленні, а здійснила митне оформлення декларації, підтвердивши правильність заявлених позивачем в декларації даних, в тому числі і митних платежів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 8 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості про товари, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД, відомості про нарахування митних та інших платежів, ставки митних платежів, застосування пільг зі сплати митних платежів, суми митних платежів.

Відповідно до пункту 9-3 частини 13 Закону України від 08.12.2018 №2612-УІІІ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, законодавством визначені умови здійснення митного оформлення транспортного засобу особистого користування щодо якого не дотримані строки або умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення з добровільною сплатою коштів у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, до державного бюджету.

Відповідно до ст.ст. 458, 461 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За порушення митних правил можуть бути накладені такі адміністративні стягнення: попередження, штраф, конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Згідно зі ст.. 464 МК України штраф як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у покладенні на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за таке правопорушення, обов`язку сплатити до державного бюджету грошові кошти у сумі, яка визначається цим Кодексом залежно від виду та характеру вчиненого правопорушення.

Сплата штрафу, якщо при цьому не застосовується адміністративне стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, не звільняє особу, яка вчинила порушення митних правил, від сплати митних платежів, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у разі якщо особа була притягнута до адміністративної відповідальності та було накладено штраф, але будь-яких заходів щодо дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту стосовно транспортного засобу нею не було вжито до моменту митного оформлення в режимі імпорту, таке оформлення має проводитись з урахуванням вимог абзацу 1 пункту 9 Розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» МК України.

У свою чергу, митне оформлення транспортного засобу із добровільною сплатою до державного бюджету коштів не звільняє особу від обов`язку сплати штрафу, накладеного за вчинення правопорушень, передбачених, зокрема, ст.ст. 470, 481 МК України, якщо постанова у справі про правопорушення митних правил набрала законної сили до дати митного оформлення транспортного засобу в режимі імпорту.

Судом встановлено, що 05.02.2019 до митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС декларантом ФОП « ОСОБА_2 » від імені ОСОБА_1 було заявлено до митного оформлення транспортний засіб подано «HUNDAI SANTA FE», який був оформлений за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA100210/2019/088519.

Матеріалами справи, зокрема, квитанцією від 01.02.2019 на суму 61530 грн. та квитанцією від 05.02.2019 на суму 4835 грн. підтверджується сплата ОСОБА_1 митних платежів на загальну суму 61530 грн., що включає в себе добровільний внесок в розмірі 8500 грн., необхідність сплати якого передбачено пунктом 9-3 частини 13 Закону України від 08.12.2018 №2612-УІІІ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України».

Як вбачається з матеріалів справи, постановою митного органу про притягнення до адміністративної відповідальності №677 від 13.06.2018, яка була винесена на підставі протоколу про порушення митних правил №2052/20500/18 від 20.04.2018, складеному відносно ОСОБА_1 про порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 27.11.2018 у справі №163/1931/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування вищезазначеної постанови у справі про порушення митних правил - залишено без розгляду.

У рамках виконавчого провадження №57439157, що було відкрите Святошинським РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві для звернення до примусового виконання вищезазначеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 01.02.2019 ОСОБА_1 було сплачено суму у розмірі 9750,00 грн., яка включає в себе адміністративний штраф у справі про ПМП №2052/20500/18 від 13.06.2018 у розмірі 8500 грн., збір та витрати у виконавчому провадженні, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 01.02.2019.

Таким чином, сплата ОСОБА_1 штрафу у розмірі 8500 грн. на виконання ним постанови про притягнення до адміністративної відповідальності №677 від 13.06.2018, не звільняло останнього від сплати митних платежів.

У свою чергу, митне оформлення ОСОБА_1 транспортного засобу «HUNDAI SANTA FE» із добровільною сплатою до державного бюджету коштів у загальному розмірі 61530 грн. не звільнило останнього від обов`язку сплати штрафу, накладеного за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, на виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності №677 від 13.06.2018.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, з урахуванням встановлених фактичних обставин у справі та правового регулювання спірних відносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 257, 458, 461, 464 МК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 89, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, 8А ), третя особа: Волинська митниця ДФС (44350, Волинська обл., Любомльський р-н., с. Римачі, вул. Призалізнична, 13) про повернення надмірно сплачених коштів за розмитнення транспортного засобу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: