ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №521/6794/20

Апеляційне провадження № 22-ц/813/8328/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу адвоката Богданова Олега Олеговича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 березня 2021 року, постановлене під головуванням судді Абухіна Р. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 липня 2007 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) до досягнення нею повноліття.

Посилаючись на те, що його матеріальне та сімейне становище значно змінилося, оскільки він не має постійного заробітку з 2014 року, має на утриманні непрацездатних батьків, позивач просив зменшити розмір аліментів, визначених наведеним вище рішенням суду до 1/4 частки заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття (а.с.1-4).

Відповідачка позовні вимоги не визнала з тих підстав, що позивач є працездатним, займається бізнесом в Росії, скупує нерухомість в м.Одесі, яку оформляє на своїх батьків та родичів, а тому здатний сплачувати аліменти на дочку у розмірі, визначеному судом у 2007 році.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23 березня 2021 року у позові відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, щоОСОБА_1 не надав суду належні, допустимі та достатні докази на підтвердження зміни його матеріального та сімейного стану, що він проживає в Російській Федерації та отримує постійний дохід (а.с.120-122).

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат позивача Богданов О.О. просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність судового рішення суду мотивувала порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, доводи апелянта зводяться до того, що його пояснення, надані в суді першої інстанції перекручені судом, який помилково не взяв до уваги докази позивача на підтвердження відсутності його працевлаштування та отримання доходів, достатніх для сплати аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) а.с.123-126.

Правом на відзив відповідачка не скористалася.

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.13ст.7,ч.1ст.369 ЦПК України розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Встановлено, що сторони з 16 березня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29 березня 2007 року, від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11,12,13).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 квітня 2007 року, з урахуванням ухвали того ж суду від 18 лютого 2020 року про виправлення описки, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14,107-108).

Відповідно довідки Одеського міського центру зайнятості від 03 липня 2020 року ОСОБА_2 зареєстрована як безробітна з 07 квітня 2020 року (а.с.68)

Із копії наявної у справі трудової книжки ОСОБА_1 видно, що останні відомості про його роботу в Україні датовані груднем 2014 року (а.с.15-17).

Згідно довідці ГУ ДПС в Одеській області від 10 березня 2020 року відсутні відомості про отримання доходів ОСОБА_1 за період з 01 січня 2015 року до 01 січня 2020 року (а.с.18,19).

Відповідно довідці голови Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області Зазуляка С.С. від 31 січня 2020 року ОСОБА_1 та його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 2017 року зареєстровані в АДРЕСА_1 . (а.с.30).

Аналогічна інформація відносно реєстрації ОСОБА_1 міститься й у відділі адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (а.с.41).

09 січня 2020 року Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) повторно відкрито виконавче провадження №В-15/60946128 на підставі зазначеного рішення суду.

Згідно розрахунку заборгованості від 08 квітня 2020 року, складеним державним виконавцем Філімоновою К.В., заборгованість по аліментам за період з 22 вересня 2012 року по 08 квітня 2020 року складає 137 840,94 грн.(а.с.20-22).

22 червня 2020 року в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження за ч.1ст.164 КК України на підставі заяви ОСОБА_2 про здійснення заходів відносно її колишнього чоловіка, який не сплачує аліменти на дитину (а.с.86).

На запит старшого державного виконавця Ткаченко С.А. від 02 лютого 2021 року, староста смт Хлібодарського ОСОБА_7 22 лютого 2021 року повідомив, що ОСОБА_1 не зареєстрований на території Хлібодарського старостату Авангардівської селищної ради (а.с.97).

Згідно пенсійного посвідчення, виданого батьку позивача - ОСОБА_6 16 лютого 2004 року, останній є інвалідом 2 групи довічно з 2004 року (а.с.23).

Розмір пенсії батьків позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 станом на січень 2020 року складає відповідно 2125,71 грн. та 3505,73 грн.(а.с.26,27).

Згідно протоколу судового засідання представник позивача показав, що ОСОБА_1 з 2013 року не має офіційної, постійної роботи в Україні, а тому вимушений був поїхати до Росії, де неофіційно працює охоронцем та отримує дохід еквівалентний 10 000 (десяти тисячам) грн.(а.с.115-118).

Докази про розмір доходів ОСОБА_1 в Російській Федерації, який позбавляє його можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) останнім та його представником судам першої та апеляційної інстанцій не надані.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

З матеріалів справи вбачається, що спір між позивачем та відповідачем виник з приводу зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Так, ст.192СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.192СК України у системному зв`язку із положеннями ст.182СК України при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на користь неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний дотримуватися справедливого балансу інтересів обох сторін та виходити з пріоритету інтересів дитини. З цією метою необхідно врахувати всі істотні обставини.

Підставами для зміни розміру стягнутих аліментів ОСОБА_1 зазначено: погіршення його матеріального стану, те, що на його утриманні перебувають батьки.

Позивач є працездатним, даних про його захворювання у справі немає.

Відповідно до ст.ст.180-181СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

При цьому ст.ст.8,11Закону України«Про охоронудитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВерховноїРади Українивід 27лютого 1991року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач повинен їх обґрунтувати, тобто надати належні, достані та допустимі докази на їх підтвердження. Наявність підстав для зменшення розміру аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно із ч.2ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Оскільки представник позивача не заперечував ту обставину, що ОСОБА_1 проживає та працює в Російській Федерації, проте не надав будь-які докази про його доходи за кордоном, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що ОСОБА_1 не довів зміну свого матеріального та сімейного стану.

За таких обставин, посилання представника позивача на докази, що підтверджують відсутність доходів ОСОБА_1 в Україні, не заслуговують на увагу.

Доводи позивача про те, що він має батьків похилого віку, які мають сумарний дохід більше 5500 грн., що його батько є інвалідом другої групи з 2004 року та переніс дві складні операції у 2010 та 2020 роках, також не беруться до уваги з таких підстав.

Так, рішення Біляївського районного суду Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), було прийнято 10 липня 2007 року, тобто через 3 роки після того, як його батько ОСОБА_6 був визнаний інвалідом 2 групи, і зазначене рішення не було оскаржено ОСОБА_1 .

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що позивач є єдиною дитиною у своїх батьків: що на лікування батька ОСОБА_6 саме ним були витрачені кошти із зазначенням їх розміру.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Богданова Олега Олеговича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених п.2ч.3ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: