Справа № 265/4004/21
Провадження № 2/265/1148/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря судового засідання Онищука О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившею право користування житловим приміщенням, третя особа: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог зазначила, що вона та третя особа ОСОБА_3 є власниками жилого будинку АДРЕСА_1 . Відповідач є їх сином, зареєстрований в їх будинку, однак фактично не проживає в ньому з листопада 2014 року. Наразі факт реєстрації відповідача позбавляє її права оформити субсидію.

Ухвалою суду від 10 червня 2021 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання.

Позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав до суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи в його відсутності. Зазначив, що не проживає з листопада 2014 року у будинку АДРЕСА_1 , позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить їх задовольнити.

З`ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що жилий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачці по справі ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_3 , а саме: 67/100 частки вказаного будинку належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 18.11.2020 року, реєстровий номер 4767, а 37/100 частки вказаного домоволодіння належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 27.12.2008 року, реєстровий номер 2-4694 (а.с. 12-18).

За інформацією Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 31.05.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 19).

Як вбачається з акту, виданого 02 червня 2021 року головою КСН «Первомайський» та підписаного сусідами, в будинку АДРЕСА_2 (нині Українського козацтва) проживає ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_3 (а.с. 20).

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

Відповідач у заяві, наданої до суду, визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Отже, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті.

Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 908 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившею право користування житловим приміщенням, третя особа: ОСОБА_3 , - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору у розмірі 908 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін у справі:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІН НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 11 серпня 2021 року.

Суддя Адамова Т.С.