ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 673/1223/20
Провадження № 22-ц/4820/1142/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю: прокурора Максимчук Л.В., представника відповідачів ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 673/1223/20 за позовом виконуючого обов`язки заступника керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зобов`язання повернути земельні ділянки, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які подані їхнім представником ОСОБА_1 , на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2021 року (суддя Ягодіна Т.В.).
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року заступник керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зобов`язання повернути земельні ділянки.

В обґрунтування позовів зазначалось, що розпорядженням Деражнянської РДА від 16.07.2009 № 215/2010-р відповідачам надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства на території Божиковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

Розпорядженням Деражнянської РДА від 02.02.2010 № 42/2010-р затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Божиковецької сільської ради відповідачам та передано у їх власність земельну ділянку площею 0,99 га кожному.

На підставі вказаного розпорядження Деражнянської РДА відповідачі отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, що зареєстровані відділом Держкомзему у Деражнянському районі в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею.

Посилається на те, що розпорядженням Деражнянської РДА від 23.07.2010 № 325/2010-р відповідачам надано дозвіл на перепогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою зміни її цільового призначення з земель сільськогосподарського призначення на землі водного фонду, яка розташована на території Божиковецької сільської ради Деражнянського району.

Згодом, як зазначає позивач, розпорядженням Деражнянської РДА від 14.06.2011 № 310/2011-р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 13,86 га, що знаходяться за межами населеного пункту с. Божиківці на території Божиковецької міської ради з метою зміни цільового призначення у землі водного фонду для рибогосподарських потреб. І на підставі цього розпорядження відповідачі отримали державні акти на земельні ділянки для рибогосподарських потреб.

Вважає, що вказані вище розпорядження та правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки є незаконними, оскільки дані земельні ділянки знаходяться в прибережній смузі річки Ровець, яка протікає через с. Божиківці Деражнянського району і за класифікацією належить до малих річок, а тому зазначені землі не можуть бути передані у приватну власність і підлягають поверненню у власність держави.

Прокурор звертався до суду з позовом до відповідачів, а також Деражнянської РДА про скасування зазначених розпоряджень, державних актів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна.

Враховуючи те, що спірні земельні ділянки є землями водного фонду, виникнення права приватної власності на зазначений вид земель є неможливим, однак відповідачі продовжують користуватися земельними ділянками, в зв`язку з чим прокурор просить зобов`язати відповідачів повернути земельні ділянки на користь держави. І цю вимоги слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володіння відповідної земельної ділянки водного фонду.

В ході розгляду справи ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04.12.2020 у справі №673/1230/20 відповідача ОСОБА_8 замінено належним відповідачем ОСОБА_3 .

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 31.03.2021 цивільні справи за №№ 673/1225/20 (відповідач ОСОБА_3 ), 673/1228/20 (відповідач ОСОБА_4 ), 673/1229/20 (відповідач ОСОБА_5 ), 673/1230/20 (відповідач ОСОБА_3 ), 673/1233/20 (відповідач ОСОБА_6 ) 673/1234/20 (відповідач ОСОБА_7 ) об`єднано в одне провадження зі справою № 673/1223/20 (відповідач ОСОБА_2 ).

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11.10.2017 вказані позовні вимоги залишені без задоволення з підстав пропуску прокурором строку позовної давності.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.08.2020 рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11.10.2017 в частині відмови в задоволенні позову про витребування майна скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення про витребування у ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 як спадкоємців ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 земельну ділянку площею 0,99га, кадастровий номер :04:079:0014 на користь держави в інтересах якої діє Хмельницька обласна державна адміністрація. В решті рішення залишено без змін.

Позивач вказує, що після ухвалення судами першої та апеляційної інстанції вказаних судових рішень, відповідачі продовжують користуватися земельними ділянками, а тому звертаючись до суду з позовами, просить зобов`язати їх повернути земельні ділянки на користь держави, а також стягнути із відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2021 року позовні вимоги задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 повернути на користь держави в інтересах якої діє Хмельницька обласна державна адміністрація земельну ділянку площею 0,99 га, кадастровий номер :04:079:0009. Зобов`язано ОСОБА_3 повернути на користь держави в інтересах якої діє Хмельницька обласна державна адміністрація земельну ділянку площею 0,99 га, кадастровий номер :04:079:0008. Зобов`язано ОСОБА_4 повернути на користь держави, в інтересах якої діє Хмельницька обласна державна адміністрація, земельну ділянку площею 0,99 га, кадастровий номер :04:079:0010. Зобов`язано ОСОБА_5 повернути на користь держави, в інтересах якої діє Хмельницька обласна державна адміністрація, земельну ділянку площею 0,99 га, кадастровий номер :04:079:0012. Зобов`язано ОСОБА_8 повернути на користь держави, в інтересах якої діє Хмельницька обласна державна адміністрація, земельну ділянку площею 0,99 га, кадастровий номер :04:079:0004. Зобов`язати ОСОБА_6 повернути на користь держави, в інтересах якої діє Хмельницька обласна державна адміністрація земельну ділянку площею 0,99 га, кадастровий номер :04:079:0011. Зобов`язано ОСОБА_7 повернути на користь держави, в інтересах якої діє Хмельницька обласна державна адміністрація земельну ділянку площею 0,99 га, кадастровий номер :04:079:0013. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Прокуратури Хмельницької області судовий збір в розмірі 2102 грн з кожного.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 31.05.2021 виправлено описку в ухвалі Деражнянського районного суду Хмельницької області від 31.03.2021 року про об`єднання цивільних справ в одне провадження, вказавши відповідача ОСОБА_3 замість ОСОБА_8 .

Виправлено описку в ухвалі Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19.04.2021 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, шляхом виключення вказівки про відповідача ОСОБА_8 .

Виправлено описку у рішенні Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2021 року шляхом виключення із вступної та резолютивної частин рішення вказівки про відповідача ОСОБА_8 ;

- абзац 6 резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції.

Зобов`язано ОСОБА_3 повернути на користь держави, в інтересах якої діє Хмельницька обласна державна адміністрація, земельну ділянку площею 0,99 га, кадастровий номер :04:079:0004.

Виправлено арифметичну помилку в рішенні Деражнянського районного суду від 19 травня 2021 року.

Абзац 9 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 2102 грн з кожного, з ОСОБА_3 судовий збір в загальному розмірі 4204 грн на користь Прокуратури Хмельницької області (м. Хмельницький пров. Військоматський, 3 ).

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 через представника ОСОБА_1 , які є ідентичними за змістом, не погоджуються з рішенням суду першої інстанції, просять його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилаються на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Вказують, що позивач уже звертався до суду з позовом до відповідачів та Деражнянської РДА про скасування розпоряджень, державних актів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна, однак рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11.10.2017 вказані позовні вимоги залишені без задоволення з підстав пропуску прокурором строку позовної давності. А тому можна дійти висновку про те, що станом на момент подання апеляційних скарг розпорядження Деражнянської РДА від 16.07.2009 № 215/2010-р, розпорядження Деражнянської РДА від 02.02.2010 № 42/2010-р, розпорядження Деражнянської РДА від 23.07.2010 № 325/2010-р, розпорядження Деражнянської РДА від 14.06.2011 № 310/2011-р, а також державні акти на право власності на земельні ділянки є чинними, а тому підстав для повернення спірних земельних ділянок немає. Апелянти вказують, що чинними нормами Земельного кодексу України не передбачена така підстава як зобов`язання власника повернути земельну ділянку у власність держави за наявності законних та обґрунтованих підстав набуття її у приватну власність, які не визнані незаконними та не є скасованими. Вважають, що права апелянтів на належне їм майно є порушеними і вони підлягають судовому захисту у спосіб, визначений апелянтами, який відповідає закону та є підставою для задоволення апеляційних скарг.

Заступник керівника Летичівської окружної прокуратури подав відзив на апеляційні скарги, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Вважає, що Деражнянською РДА при передачі у власність відповідачам спірних земельних ділянок порушено вимоги природоохоронного законодавства щодо комплексної охорони об`єктів, які належать до земель природно-заповідного фонду, а тому земельні ділянки підлягають поверненню у державну власність.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_1 підтримав апеляційні скарги.

Прокурор Максимчук Л.В. в судовому засіданні просила апеляційні скарги залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, розпорядженням Деражнянської РДА Хмельницької області № 215/2009-р від 16 липня 2009 року «Про надання дозволу на розроблення проектів відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення для передачі з метою ведення особистого селянського господарства» затверджено матеріали вибору земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на загальну площу 16,3 га. Надано дозвіл ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 на розроблення проектів відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель за межами населених пунктів, що знаходяться на території Божиковецької сільської ради, для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства.

Розпорядженням Деражнянської РДА Хмельницької області № 42/2010-р від 02 лютого 2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель за межами населених пунктів» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства загальною площею 13,86 га із земель за межами населених пунктів, що розташовані на території Божиковецької сільської ради. Передано ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Розпорядженням Деражнянської РДА Хмельницької області № 325/2010-р від 23 липня 2010 року «Про надання дозволу на перепогодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою зміни їх цільового призначення» надано дозвіл на перепогодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сіножаті) загальною площею 13,86, що знаходяться за межами населеного пункту с. Радянське на території Божиковецької сільської ради та перебувають у власності ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 для ведення особистого селянського господарства, з метою зміни їх цільового призначення у землі водного фонду для рибогосподарських потреб.

27 травня 2011 року за № 1-15/822 відділ Держкомзему у Деражнянському районі Головного управління Держкомзему у Хмельницькій області розглянув заяви ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 щодо зміни цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сіножаті) загальною площею 13,86 га, що розташовані на території Божиковецької сільської ради та перебувають у власності вказаних громадян у землі водного фонду для рибогосподарських потреб та вважав за можливе задоволення цих заяв райдержадміністрацією.

Розпорядженням Деражнянської РДА Хмельницької області № 310/2011-р від 14 червня 2011 року «Про зміну цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель за межами населеного пункту» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сіножаті) загальною площею 13,86 га, що знаходяться за межами населеного пункту с.Божиківці на території Божиковецької сільської ради та перебувають у власності ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 з метою зміни цільового призначення у землі водного фонду для рибогосподарських потреб та змінено цільове призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сіножаті) загальною площею 13,86 га, що знаходяться за межами населеного пункту с. Божиківці на території Божиковецької сільської ради у землі водного фонду для рибогосподарських потреб, згідно з додатком № 1 (Список громадян, яким надається дозвіл на зміну цільового призначення земельних ділянок у землі водного фонду, в який включено ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 ) Державні акти на право власності на земельну ділянку визнано такими, що втратили чинність. Громадянам ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 виготовити державні акти на право власності на земельні ділянки водного фонду та відшкодувати втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 72534 грн.

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 03.03.2010 отримали державні акти про право власності на земельні ділянки площею 0,9900 га кожна, що розташовані: Хмельницька обл., Деражнянський р-н, Божиковецька сільська рада, «за межами населеного пункту» з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а саме: ОСОБА_15 серія ЯИ № 098961; ОСОБА_7 серія ЯИ № 098967; ОСОБА_4 серія ЯИ № 098964; ОСОБА_2 серія ЯИ № 098963; ОСОБА_5 серія ЯИ№098966; ОСОБА_6 серія ЯИ № 098965; ОСОБА_12 серія ЯИ№098960; ОСОБА_8 серія ЯИ № 098958; ОСОБА_16 серія ЯИ№098968; ОСОБА_9 серія ЯИ № 098959; ОСОБА_3 серія ЯИ № 098962; ОСОБА_13 серія ЯИ № 098955; ОСОБА_14 серія ЯИ № 098957 та з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб, а саме: 30.11.2012 року ОСОБА_15 серія ЯМ № 220510; 10.05.2012 ОСОБА_7 серія ЯК № 699376; 24.10.2012 ОСОБА_4 серія ЯМ № 212675; 10.05.2012 ОСОБА_2 серія ЯК № 699373; 10.05.2012 ОСОБА_5 серія ЯК № 699375; 10.05.2012 ОСОБА_6 серія ЯК № 699374; 10.05.2012 ОСОБА_12 серія ЯК № 699371; 10.05.2012 ОСОБА_8 серія ЯК № 699369; 26.11.2012 ОСОБА_16 серія ЯМ № 522242; 10.05.2012 ОСОБА_9 серія ЯК № 699370; 10.05.2012 ОСОБА_3 серія ЯК № 699372 10.05.2012 ОСОБА_13 серія ЯК № 699377; 10.05.2012 ОСОБА_14 серія ЯК № 699368.

Також встановлено, що 11.09.2015 ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу відчужив ОСОБА_3 спірну земельну ділянку площею 0,9900 га, з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб, кадастровий номер :04:079:0004, що розташована за адресою: Хмельницька обл., Деражнянський р-н, Божиковецька сільська рада «за межами населеного пункту», про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Рішенням 13 сесії Хмельницької обласної ради № 5 від 28 грудня 1997 року «Про розширення та впорядкування природно-заповідного фонду області» заказник місцевого значення «Божиковецький» (гідрологічний) площею 76,0 кв.м., охоронною зоною 50 м, що знаходиться між селами Божиківці і Шелехово включений до складу природно-заповідного фонду області.

16 січня 1998 року начальником Державного управління екологічної безпеки в Хмельницькій області видано «Охоронне зобов`язання» та передано голові правління АТ ім. Петровського с. Божиківці Деражнянського району В.В. Кибі з метою охорони гідрологічного комплексу та збереження місць оселення диких птахів та тварин під охорону заповідний об`єкт, що розташований між селами Божиківці і Шелехово Деражнянського району і входить до складу природно-заповітного фонду України, гідрологічний заказник місцевого значення «Божиковецький» і останній зобов`язався зберігати гідрологічний заказник та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів, провести відмежування заповідного об`єкта в натурі, оформити його природоохоронною наочністю та нанести на планово-картографічні матеріали.

Відповідно до охоронного зобов`язання від 25 червня 2004 року Божиковецька сільська рада взяла під охорону гідрологічний заказник місцевого значення «Божиковецький» і зобов`язалася зберігати його та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів, провести відмежування заповідного об`єкта в натурі, оформити його природоохоронною наочністю та нанести на планово-картографічні матеріали.

Наказом Державного управління екології та природних ресурсів в Хмельницькій області № 27 від 25 червня 2004 року затверджено положення на території та об`єкти природно-заповідного фонду Старокостянтинівського, Новоушицького, Деражнянського, Віньковецького районів та м. Хмельницького, в тому числі Божиковецький гідрологічний заказник, площею 76 га.

Відповідно до інформації Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької ОДА № 03/2-6345 від 26 грудня 2016 року спірні земельні ділянки, власниками яких є відповідачі, згідно з публічною кадастровою картою в порівнянні із викопіюванням гідрологічного заказника місцевого значення «Божиковецький» входять в межі цього заповідного об`єкту.

Згідно з інформацією, наданою департаментом екології та природних ресурсів Хмельницької ОДА від 03 липня 2017 року за № 03/2-3864, гідрологічний заказник місцевого значення «Божиковецький» площею 76 га створений рішенням 13 сесії обласної ради від 25 грудня 1997 року за № 5 з метою збереження заплави струмка, вкритою водно-болотною рослинністю місця гніздування водоплавної птиці. Встановлення меж гідрологічного заказника місцевого значення «Божиковецький» департаментом не здійснювалось.

Відповідно до ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. (стаття 19 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності (частина перша статті 60 ЗК України, частина перша статті 88 ВК України).

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173, і додаток 13 до цих правил).

Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України.

Крім того, за положеннями ч. 4 ст. 88 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Згідно з п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються ст.ст. 50, 54 Закону України «Про землеустрій».

Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення.

Наведений висновок узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц(провадження № 14-452цс18) (пункт 44), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) (пункт 53), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19) (пункт 63.2).

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У грудні 2016 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури Хмельницької області звернувся до суду з позовом в інтересах Хмельницької обласної державної адміністрації до Деражнянської районної державної адміністрації, ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_3 про скасування розпорядження голови Деражнянської районної державної адміністрації та витребування земельних ділянок.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11.10.2017 в справі № 673/1724/16 в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, а саме невідповідності спірних розпоряджень Деражнянської РДА вимогам ст. 4 ВК України та ст.ст. 58, 60, 84 ЗК України, і як наслідок, незаконності оспорюваних державних актів відповідачів, однак у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з даними вимогами наявні підстави для відмови у позові.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.08.2020 рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11.10.2017 в частині відмови у позові про витребування майна скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення, згідно з яким у ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 як спадкоємців ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , витребувано земельну ділянку площею 0,99 га, кадастровий номер :04:079:0014 на користь держави, в інтересах якої діє Хмельницька обласна державна адміністрація. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В даних судових рішеннях судом було встановлено, що спірні земельні ділянки належать до земель водного фонду, що розміщені в межах гідрологічного заказника місцевого значення «Божиковецький», при прийнятті оскаржуваних рішень щодо передачі спірних земельних ділянок у власність фізичних осіб райдержадміністрація діяла з перевищенням наданих повноважень та оспорювані розпорядження не відповідають вимогам закону.

За межами населеного пункту с. Божиківці на території Божиковецької сільської ради протікає річка Ровець і її права притока без назви за класифікацією, відповідно до ст. 79 ВК України, є малою річкою, а спірні земельні ділянки відповідачів фактично розташовані в межах захисної смуги до р. Ровець.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що станом на момент подання апеляційної скарги розпорядження Деражнянської РДА № 215/2009-р від 16.07.2009, розпорядження Деражнянської РДА від 23.07.2010 № 325/2010-р, розпорядження Деражнянської РДА від 14.06.2011 № 310/2011-р, а також державні акти на право власності на спірні земельні ділянки є чинними, та такими, що не визнані незаконними та протиправними, а відтак підстави для повернення земельної ділянки у власність держави відсутні, а чинними нормами Земельного кодексу України, а саме положеннями ст. 143 ЗК не передбачена така підстава для примусового припинення прав на земельну ділянку, як зобов`язання власника повернути земельну ділянку у власність держави, за наявності законних та обґрунтованих підстав набуття її у приватну власність, які не визнані незаконними та не є скасованими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2020 року в справі № 922/614/19 вказано, що у спорах про захист права держави суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому, закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права. Оскільки вимога про визнання відповідних розпорядчих актів органів державної влади незаконними та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою, то така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про повернення земельної ділянки із чужого незаконного володіння. При цьому, позивач у межах розгляду справи про повернення земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених наказів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані.

Крім того серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (див. також висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц, у пункті 70 постанови від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц).

Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (див. пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, а також пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, вимагаючи повернути таку ділянку.

Також слід звернути увагу, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «"East/West Alliance Limited" проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, у спорах стосовно прибережних захисних смуг, земель лісогосподарського призначення, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (див. пункт 127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц, пункт 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 183/1617/16, пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц).

Тому, з огляду на характер спірних правовідносин, встановлені судом обставини та застосовані юридичні норми немає невідповідності заходу втручання держави у право власності відповідачів критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

У справі, рішення в якій переглядається, суспільний інтерес у поверненні спірних земельних ділянок до державної власності спрямований на задоволення соціальної потреби у відновленні законності, становища, яке існувало до порушення права власності народу на землю, у збереженні прибережних захисних смуг, недопущенні зміни цільового призначення земель водного фонду, земель рекреаційного призначення та їх передання у власність з метою житлового будівництва.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що не зважаючи на вказані рішення судів, які набрали чинності, спірні земельні ділянки досі перебувають у незаконному володінні відповідачів у справі, а тому вимоги позову про зобов`язання відповідачів повернути земельні ділянки на користь держави, в інтересах якої діє Хмельницька обласна державна адміністрація, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційних скарг не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які подані їхнім представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай