Справа № 243/9895/20
Провадження № 2/243/328/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

10 серпня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретарів Бочарової М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання суми пенсійних виплат, що підлягали виплаті померлому і залишилися недоодержаними у зв`язку із смертю останнього, такими, що входять до складу спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

11.11.2020 року позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, на обґрунтування заявлених позовних вимог зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. Вона, як єдиний спадкоємець померлого звернулася до нотаріуса з питання прийняття спадщини. На запит нотаріуса відповідачем була надана відповідь, з якої вбачається, що розмір недоотриманої пенсії її батька складає 153681,1 грн. за період з 01.07.2018 року по 31.01.2020 року, але зазначена сума пенсії не входить до складу спадщини. На підставі ст. 328, 1216, 1218, 1227 ЦК України; ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» просила визначити суми пенсійних виплат, що підлягали виплаті померлому ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку із смертю останнього, такими, що входять до складу спадщини.

Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.

Представник відповідача - Головного управління ПФУ в Донецькій області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

25.01.23021 року на адресу суду надійшов відзив на позову заяву, в якому представник відповідача проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, у їх задоволені просив суд відмовити та вказав, що з моменту смерті ОСОБА_2 та до теперішнього часу позивачка, у відповідності до вимог ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з відповідною заявою до органів ПФУ не зверталася. Також вказав, що позивачка у позовній заяві не наводить об`єктивних та відповідних доказів на підтвердження обставин, що завадили у своєчасному зверненні за отриманням спірних сум. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, але, копію свідоцтва про право на спадщину до матеріалів позовної заяви не надає. Зазначене свідчить, що відповідачем не вчинено будь-яких дій чи бездіяльності, що порушують право позивача на спадщину.

Суд, розглянувши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 7)

З матеріалів спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_2 вбачається, що 13.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Восьмої донецької державної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після ОСОБА_2 .

Суд звертає уваги, що матеріали спадкової справи не містять інформації щодо отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину.

У листі ГУ ПФУ в Донецькій області б/н, що надійшов на адресу Восьмої державної нотаріальної контори 24.03.2020 року, зазначено, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 складає 153681,1 грн. за період з 01.07.2018 року по 31.01.2020 року, але зазначена сума пенсії не входить до складу спадщини; роз`яснено вимоги ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 9).

Ч.1 ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В таких випадках належить застосовувати ст. 1227 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

При цьому, в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка повинна бути у вигляді саме постанови, згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5).

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. При розгляді справ про спадкування, слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або опарення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.

Фактично з наведених вище обставин справи вбачається, що між сторонами відсутній цивільно-правовий спір, а звернення до суду обумовлене бажанням у такий спосіб оформити спадщину, що суперечить засадам цивільного судочинства, яке покликане розв`язувати (вирішувати) спір.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Позивачем не було доведено, що у неї відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, або отримання спірних сум безпосередньо від відповідача.

Суд не може розцінювати зміст листа ГУ ПФУ в Донецькій області, що надійшов на адресу Восьмої державної нотаріальної контори 24.03.2020 року, як доказ порушення прав позивачки, оскільки вказаний лист надісланий не на ім`я останньої; за своїм змістом та формою не є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо безпосередніх прав та інтересів ОСОБА_1 та не був підставою для прийняття такого рішення ( постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій).

Таким чином, в судовому засідання встановлено, що позивач не зверталася до відповідача з приводу отримання недоотриманої пенсії померлої батька протягом шести місяців з дня смерті останнього; не отримала свідоцтво про право на спадщину або постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, розглядаючи заявлені позовні вимог через призму вищевказаних норм Закону, у тому числі ст.ст. 1218, 1219 ЦК України, суд приходить до висновку про відсутність по справі спору про право, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання суми пенсійних виплат, що підлягали виплаті померлому ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку із смертю останнього, такими, що входять до складу спадщини.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков