Провадження № 22-ц/4808/905/21
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О.А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Девляшевського В.А., Мелінишин Г.П.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 - який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2021 року, в складі судді Татарінової О.А., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ "Страхова компанія Галицька" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ «СК «Галицька» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення.

Позовні вимоги мотивував тим, що на розгляді Івано-Франківському міському суді перебувало кримінальне провадження, відомості стосовно якого 07.05.2014 року були внесені в ЄРДР за № 0001024 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в межах якого його визнано потерпілим і 13.03.2017 року ним був поданий цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14.05.2018 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за с.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо Сокольської - закрито. Цивільний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

При цьому, у мотивувальній частині рішення суду встановлено обставини винуватості у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_2 .

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 визнана винною у порушенні правил безпеки дорожнього руху, при керуванні транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_3 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Позивач зазначив, що 06.05.2014 року одразу ж, після ДТП каретою швидкої медичної допомоги він був доставлений в Івано-Франківську міську клінічну лікарню №1, де перебував на стаціонарному лікуванні з 06 травня по 30 травня 2014 року. Після проведення стаціонарного лікування він змушений постійно вживати ліки та медичні препарати, проходити відновлювальні процедури, так як процес консолідації перелому у нього склав майже 2 роки. У зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я був змушений повторно з 11.09. по 22.09.2014 року пройти курс стаціонарного лікування в Івано-Франківській міській лікарні №3. За цей час ним на придбання ліків, проведення лікувальних процедур, згідно призначення лікаря, витрачено: 5169 грн. 07 коп.

Відповідно до висновку № 118 експертного автотоварознавчого дослідження від 11.07.2014 року, вартість відновлювального ремонту його мотоцикла «SUZUKI GSX-R600» р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, станом на час проведення експертизи складала 94 679 грн. 82 коп. Згідно додаткового висновку № 118д від 17.10.2017 року вартість відновлювального ремонту мотоцикла «SUZUKI GSX-R600» на день проведення додаткового дослідження складає 181 003 грн. 04 коп.

Крім того, під час ДТП був ушкоджений його спеціальний одяг для водіння мотоциклом: боти, куртка та мотоциклетний шлем. Дані речі ним збережені, однак непридатні для подальшого використання. Так як вони на території України не продаються, тому їх вартість взята ним із відповідних сайтів у мережі «Інтернет»: куртка шкіряна «Taichi RS» 424,6 долара США; шлем мотоциклетний «Shoei RF 1000 Helmets» 359,95 доларів США; боти «Oxtar TCS» - 229 доларів США. Курс НБУ на день підготовки позовної заяви складає 1 долар США - 26,810150 грн, а тому вартість його речей станом на 13.03.2017 року становить 27163 грн. 14 коп.

Таким чином загальний розмір майнової шкоди, спричиненої йому злочином, складає 213 335,25 грн.

Позивач вказав, що крім матеріальної шкоди йому злочинними діями ОСОБА_2 спричинена моральна шкода, оскільки він переніс сильний переляк, фізичні страждання та біль, тривалий час неодноразово стаціонарно лікувався, проходив тривалий

курс реабілітації, йому проводились неодноразові оперативні хірургічні втручання (операції), до цього часу йому важко самостійно пересуватись, функції організму, зокрема ніг, повністю не відновлені. Він постійно перебуває під наглядом лікарів, йому заборонені фізичні нагрузки, він практично не виходить з дому, позбавлений можливості їзди на мотоциклах та автомобілях.

ОСОБА_2 нанесла йому моральну шкоду і подальшими своїми діями, які виразились у штучному затягуванні справи, вчинені перешкод у встановлені об`єктивної істини, ухиленням від яки в слідчі органи. Відповідач жодної допомоги йому не надавала, всі витрати він змушений був нести самостійно, витрачаючи на це свої мізерні заощадження та позичаючи гроші в рідних.

На відшкодування заподіяної моральної просив стягнути 150 000 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24 вересня 2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ «СК «Галицька».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму майнової шкоди у розмірі 55 576 грн, моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, а всього стягнуто 105 576 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 726,25 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на його незаконність та необгрунтованість, вказав, що судом неповно встановлено обставини, які мають значення для справи.

Апелянт зазначив, що суд відкидаючи висновки експертиз від 11.06.2014 року №09/17-297, від 29.08.2014 року №3081 та від 12.04.2016 року №09/17-262, виходив із того , що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14.05.2018 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності на підставі ст.49 КК України, тобто з нереабілітуючих підстав. Разом з тим, в ухвалі суду не зазначено жодного доказу, яким обґрунтовується вина обвинуваченої ОСОБА_2 .

В матеріалах кримінального провадження є ряд неспростовних доказів, які вказують на наявність змішаної форми вини, яка полягає у причинно-наслідковому зв`язку між необережними діями самого потерпілого та дорожньо-транспортною пригодою.

Зокрема дані факти підтверджені висновками експертів від 12.08.2015 року №1960/9061 та від 29.08.2014 року №3081 Львівського НДІСЕ, від 1.06.2014 року №09/17-297 НДЕКЦ при УМВС України в Івано-Франківській області, де зазначено що причиною ДТП стала невідповідність дій водія мотоцикла ОСОБА_3 вимогам ПДР України.

Крім того, згідно висновку комплексної авто технічної експертизи та експертизи відеозапису від 12.08.2015 року №1960/1961 Львівського НДІСЕ зазначено, що швидкість руху мотоцикла на момент падіння могла складати біля 68-70 км/год.

Наведене вище, на думку представника апелянтки, вказує на те, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності є обов`язковими для суду лише в питанні, чи мали місце ці дії відповідача та чи вчинені вони відповідачем.

Проте суд відкинув висновки інженерно-транспортних експертиз, які свідчать про вину саме позивача у вчиненні ДТП, або про наявність змішаної форми вини, тобто як позивача так і відповідача.

Між власником автомобіля марки PEUGEOT 206XR1 4E реєстраційний № НОМЕР_2 - ОСОБА_4 та страховою компанією ПрАТ «СК «Галицька» було укладено договір загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 18.09.2013 до 17.09.2014 (поліс №АС/6142559). У полісі зазначено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров`ю, в розмірі 100000 грн, а за шкоду, завдану майну - 50000 грн.

Застрахованим автомобілем ОСОБА_2 користувалась на відповідній правовій основі, у зв`язку з чим відповідальність за шкоду, завдану під час ДТП, в межах ліміту страхової відповідальності має нести страхова компанія.

Згідно довідки №1 від 18.12.2020 року розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 МТСБУ вирішено виплатити 13000 грн майнової шкоди.

Також, МТСБУ виплачено ОСОБА_3 12656,24 грн за шкоду заподіяну життю та здоров`ю, яка складалась з витрат на лікування на суму 2471,96 грн, витрат у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на суму 9581,60 грн та моральну шкоду на суму 602,68 грн, що підтверджується довідкою №2 від 19.01.2021 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.

Проте, на думку представника апелянтки, суд обмежився констатацією наданих МТСБУ відомостей щодо виплати позивачу ОСОБА_3 певних сум без будь-якого їх обґрунтування.

Що стосується стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди, то така є явно завищеною та не обґрунтованою належним чином. Суд не врахував наявність грубої необережності потерпілого, не дотримався засад розумності, виваженості та справедливості та не взяв до уваги, що моральну шкоду в сумі 602,68 грн відшкодовано МТСБУ.

Посилаючись на зазначені обставини, представник апелянтки просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги його законності не спростовують.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись н обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 в частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідачки ОСОБА_2 у вчиненні ДТП доведена. Згідно висновку експерта від 13 лютого 2018 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу мотоцикла внаслідок завданих йому пошкоджень 06 травня 2014 року станом на 17 жовтня 2017 року становила 68 676 грн, що не заперечувалось сторонами, та з урахуванням сплаченого МТСБУ позивачу ОСОБА_3 13 000 грн майнової шкоди, суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_2 55 576 грн майнової шкоди.

Стягуючи з ОСОБА_2 50 000 грн. моральної шкоди, суд врахував глибину та характер моральних страждань, які завдані пошкодженням майна позивача, а також врахував отримані травми, час потрачений на лікування та непрацездатність внаслідок дорожньо-траснпортної пригоди.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Із змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 травня 2014 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки PEUGEOT 206XR1 4E реєстраційний № НОМЕР_2 та здійснюючи розворот ліворуч, не переконалася в безпеці, не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого допустила зіткнення з мотоциклом марки «SUZUKI GSX-R600» яким керував ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно ухвали Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2018 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України - закрито.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно полісу №АС/6142559 від 17.09.2013 року між власником автомобіля марки PEUGEOT 206XR1 4Е реєстраційний № НОМЕР_2 ОСОБА_4 та страховою компанією ПрАТ «СК «Галицька» було укладено договір загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 18.09.2013 до 17.09.2014. У полісі зазначено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров ю, в розмірі 100000 грн, за шкоду, завдану майну - 50000 грн, розмір франшизи - 00 грн.

13 лютого 2018 року судовим експертом Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Губар О.І. складено висновок експерта №4.5-63/17, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту мотоцикла SUZUKI GSX- R600 реєстраційний № НОМЕР_1 внаслідок завданих йому пошкоджень 06.05.2014, станом на 17.10.2017 становила 189673 грн. 40 коп. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу мотоцикла SUZUKI GSX- R600 реєстраційний № НОМЕР_1 внаслідок завданих йому пошкоджень 06.05.2014, станом на 17.10.2017 року становила 68576,00 грн. Вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ SUZUKI GSX- R600 реєстраційний № НОМЕР_1 внаслідок завданих йому пошкоджень 06.05.2014, згідно пункту 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів могла становити 81862 грн. 00 коп. Ринкова вартість мотоцикла SUZUKI GSX- R600 реєстраційний № НОМЕР_1 у пошкодженому стані, пошкодженого в результаті ДТП 06.05.2014 року станом на 17.10.2017 року могла становити 76765,00 грн.

Згідно копії виписки з історії хвороби №2875 від 30.05.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 з 06.05.2014 року по 30.05.2014 року перебував на лікуванні у Івано-Франківській міській клінічній лікарні №1. Як вбачається з анамнезу, «зі слів пацієнта був збитий машиною, коли їхав на мотоциклі 06.05.14 року біля 21.00 напроти ТЦ «Арсен». Доставлений ШД. Госпіталізований», та ОСОБА_3 поставлено клінічний діагноз - закритий травматичний подвійний перелом правового стегна із зміщенням відламків. Травматичний шок І ст., множинні садна м`яких тканин правого колінного суглобу, забій грудної клітки. Забій лівої кисті.

Згідно виписки з історії хвороби №203 ОСОБА_3 з 11.09.2014 року по 22.09.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у міській поліклініці №3, на денному стаціонарі м.Івано-Франківська з діагнозом: консолідуючий перелом правого стегна з порушенням функції ходьби. Остеохондроз поперекового відділу хребта. Згідно анамнезу хвороби ОСОБА_3 хворіє з 06.05.2014 року коли отримав травму в ДТП.

Згідно листа заступника генерального директора МТСБУ Білошицької Л. вбачається, що по справі МТСБУ №70913, відповідно до порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах шляхом врегулювання страхових випадків, приймаючи до уваги граничні суми затверджені рішенням президії МТСБУ від 29.10.2019 (протокол №488/2020), МТСБУ прийняло рішення та здійснило ОСОБА_3 виплату 06.01.2021р. відшкодування за шкоду заподіяну майну в розмірі 13 000,00грн. за страховим випадком внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 06.05.2014р. Окрім того, зазначається, що МТСБУ прийняло рішення про здійснення виплати відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП ( ОСОБА_3 ) в розмірі 12 656,24 грн., з урахуванням тимчасової втрати працездатності, витрат пов`язаних з лікуванням та моральної шкоди за ушкодження здоров`я під час ДТП, що також підтверджується копіями наказів МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих - ОСОБА_3 та довідками №1 від 18.12.2020 року та №2 від 19.01.2021 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.

Згідно довідки №1 від 18.12.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих - ОСОБА_3 МТСБУ вирішено виплатити 13 000,00 грн. майнової шкоди.

Згідно довідки №2 від 19.01.2021 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих вбачається, що ОСОБА_3 МТСБУ вирішено виплатити 12 656,24 грн. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю, яка складається з витрат на лікування на суму 2 471,96 грн.; витрати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатністю на суму 9 581,60 грн.; моральну шкоду на суму 602,68 грн.

Судом встановлено, що сторонами погоджено розмір шкоди визначеним висновком експерта від 13 лютого 2018 року №4ю5-63/17 згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу мотоцикла SUZUKI GSX- R600 реєстраційний № НОМЕР_1 внаслідок завданих йому пошкоджень 06.05.2014, станом на 17.10.2017 року становила 68576,00 грн.

МТСБУ виплачено позивачу ОСОБА_3 13 000,00 грн майнової шкоди, в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 55 576,00 грн. (68576,00 грн. - 13 000,00 грн.).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Матеріалами справи доведено факт ДТП, вину відповідачки, а також факт отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 13 000 грн. майнової шкоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_3 пошкодженням мотоцикла внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідачки, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування 13 000 грн., то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, з урахування коефіцієнту фізичного зносу - 68 576 грн) та отриманим страховим відшкодуванням 13 000 грн, що становить 55 576грн.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Посилання в апеляційні скарзі на те, що судом не враховано висновки експертиз від 11 червня 2014 року №09/17-297, від 29 серпня 2014 року №3081 та від 12 квітня 2016 року №09/17-262, не заслуговують на увагу, оскільки судом вірно зазначено що такі до уваги не приймаються, оскільки ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2018 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України закрито, тобто таке закрито з нереабілітуючих підстав.

ОСОБА_2 , згідно ухвали суду, свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю згідно пред`явленого обвинувачення, у вчиненому щиро розкаялась.

З огляду на зазначене не заслуговують на увагу посилання представника апелянта на те, що в матеріалах кримінального провадження є ряд неспростованих доказів, які вказують щонайменше на наявність змішаної форми вини, яка полягає у причинно-наслідковому зв`язку між необережними діями самого потерпілого та дорожньо-транспортною пригодою.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків та обставин справи.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Шкода (у тому числі моральна) відшкодовується власником (володільцем) джерела підвищеної небезпеки.

Колегія суддів вважає, що події ДТП змінили нормальний, звичний для ОСОБА_3 спосіб життя, душевний стан, у зв`язку з чим йому була спричинена моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях та враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, положення ст.ст. 23, 1167 ЦК України, роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди», колегія суддів приходить до висновку про те, що визначений розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн, є співмірний із заподіяною шкоду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги, що моральну шкоду в сумі 602,68 грн відшкодовано МТСБУ є необґрунтованими, оскільки позов ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 у розмірі 150000 грн задоволено частково та стягнуто моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, а отже судом враховано відшкодовану МТСБУ моральну шкоду.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2021 року - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 28 липня 2021 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський Г.П. Мелінишин