Провадження № 2-зз/161/42/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову

17.08.2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Кирилюк В.Ф., за участю секретаря судового засідання Самолюк І.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вжитих у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2019 року заборонено ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та іншим третім особам (юридичним та фізичним особам) за їх дорученням вчиняти дії щодо відчуження або розпорядження нерухомим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2020 року, яке залишене без змін постановою Волинського апеляційного суду від 24 червня 2020 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за позикою у розмірі 60 000,00 доларів США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

29 липня 2021 року на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

В судове засідання для вирішення цієї заяви сторони не прибули. Відповідач ОСОБА_1 подала заяву з проханням слухати заяву за її відсутності.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що слід відмовити у її задоволенні, з таких підстав.

Частиною першою статті 158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З матеріалів справи слідує, що заходи забезпечення позову були вжиті судом для забезпечення можливості реального виконання рішення суду про стягнення заборгованості з відповідачів у розмірі 60 000,00 доларів США.

Рішенням суду від 26 лютого 2020 року позовні вимоги були задоволені лише стосовно відповідача ОСОБА_3 , а стосовно відповідача ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Однак, як слідує з матеріалів справи, спірна квартира за адресою АДРЕСА_2 , була придбана обома відповідачами у період зареєстрованого щлюбу за генеральною угодою про дольову участь у будівництві, яка укладена 14 жовтня 2004 року, а фактично виконана сторонами 26 березня 2014 року (а.с.83-88). Шлюб між відповідачами був зареєстрований у період з 21 червня 1986 року по 18 серпня 2014 року.

Тобто, весь час участі у дольовому будівництві квартири входить до періоду перебування відповідачів у шлюбі.

Враховуючи презумпцію спільності набутого майна подружжя, яка встановлена у ст.60 СК України, вказана квартира має ознаки спільної сумісної власності подружжя, а тому є об`єктом, на який може бути звернуто стягнення в ході примусового виконання рішення суду у цій справі, з виділенням відповідної частки боржника ОСОБА_3 в порядку ст.443 ЦПК України.

Суд підкреслює, що в матеріалах справи відсутні будь-які судові рішення, які б спростовували поширення режиму спільної сумісної власності подружжя на цю квартиру, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову, які вжиті стосовно цього майна, до повного виконання рішення суду, або до вирішення питання про відсутність чи наявність режиму спільної сумісної власності на це майно.

Керуючись ст.155 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк