Номер провадження: 22-ц/813/1534/21
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої унаслідок залиття квартири, стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з позовом і, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просив стягнути із відповідача 93783,93 грн. матеріальної шкоди, завданої залиттям належної йому на праві приватної власності квартири, 25000,00 грн. моральної шкоди, завданої залиттям квартири, а а також судові витрати у розмірі 32999, 40 грн.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , яка розташована на першому поверсі. 15 квітня 2018 року квартира була залита мешканцями з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на третьому поверсі, власником якої є відповідачка по справі. Посилався на те, що вина відповідача у залитті квартири позивача була встановлена Актом залиття від 07 травня 2018 року складеного комісією ВД № 12 КП ЖКСФонтанський; копією відповіді КП ЖКС Фонтанський від 25.07.2018 року; Висновком № 011/18 будівельно-технічного експертного дослідження від 03.08.2018 року. Між тим добровільно завдані збитки відповідач не відшкодовує.

Позиція відповідача у справі.

06 травня 2019 року надійшов відзив від представника відповідача адвоката Хотіна В.Б.(т.1, а.с.192-201), згідно якого він заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні. Посилався на те, що в акті залиття від 07 травня 2018 року комісія ВД №12 КП «ЖКС «Фонтанська» не встановлено причину залиття квартири позивача; окрім того акт не відповідає формі, передбаченої Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затв. Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року. Вважає, що причинного зв`язку та завдання збитків саме з вини відповідача позивачем не доведено. Також заперечував проти вимог позивача щодо стягнення завданої моральної шкоди, оскільки не обґрунтовано розмір завданої моральної шкоди та в чому саме вона полягає.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої унаслідок залиття квартири, стягнення судових витрат відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, здійснити новий розподіл судових витрат, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок №011/18 будівельно-технічного експертного дослідження від 23.08.2018р. є належним та допустимим доказом, оскільки .

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 06 серпня 2021 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

15 квітня 2018 року сталося залиття квартири позивача, про що 07 травня 2018 року комісією ВД № 12 КП ЖКСФонтанський, був складений Акт про залиття.

Згідно з даним актом ймовірна причина залиття квартири АДРЕСА_1 , є використання не за призначенням сантехнічних приборів мешканцями квартири АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді в.о. директора КП «ЖКС «Фонтанський» Терещенко Ю.О. від 25.07.2018 р. вих. 1730 на адвокатський запит голови АО «ЮРІС ФЕРРУМ» Гніздовської Г.М. № 275 від 13 липня 2018 року, стосовно винних осіб у залитті квартири АДРЕСА_1 , вбачається, що халатне відношення володаря приватизованої квартири АДРЕСА_2 до сантехнічного обладнання, а саме: протікання зливного баку унітазу у наслідок поломки поплавку зливної системи, призвело до залиття квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до Висновку №011/18 будівельно-технічного експертного дослідження складеного 23.08.2018 року експертом Митніковим Г.П., стосовно технічних причин пошкоджень та руйнувань квартири за адресою: АДРЕСА_4 , технічною причиною пошкоджень та руйнувань квартири за адресою є протікання зливного бачку унітазу у наслідок поломки поплавку зливної системи у зв`язку з халатним відношенням власника приватизованої квартири АДРЕСА_5 , що розташована на третьому поверсі зазначеного житлового будинку. Вартість ремонтно-будівельних робіт ( з урахуванням вартості будівельних матеріалів), проведення яких необхідно виконати для усунення ушкоджень, що утворилися в приміщеннях квартири АДРЕСА_6 , внаслідок залиття визначена відповідно до вимог діючих норм в галузі будівництва, та складає 36227, 60 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п.1.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року(далі Правила), повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері житло-комунальних послуг; порядок доступу до житла та іншого володіння для ліквідації аварій, проведення оглядів технічного стану, перевірки показів обліку, права та обов`язки споживачів, виконавців, виробників; оформлення претензій споживачів до виконавців; порядок укладання договорів у сфері житлово-комунальних послуг визначаються згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.2.3.6 Правил у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Відповідно до додатку 4 до п.2.3.6 Правил акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання(або холодного водопостачання) складається комісією у складі: головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехника; в якому описується, що трапилось і які наслідки (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено; з зазначенням причини залиття, аварії(чітко зазначивши причини); акт повинен містити висновки і рекомендації комісії(надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто завдав шкоду); члени комісії повинні підписати акт та з актом повинні бути ознайомленні мешканці квартир, які його також підписують.

В абз.2 п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 за № 76, передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт(Додаток 4). Натомість Додаток 4 вимагає чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. № ___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін. Додаток 4 Правил при складанні акту вимагає надати висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін. Окрім того, акт повинен містити інформацію про ознайомлення мешканців квартир щодо відомостей акту.

Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації(підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації(підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника(наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника(наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода(обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

У Акті складеному комісією у складі майстра з поточного ремонту ВД № 12 ЖКС Смірнова Є.В., майстра з експлуатації ВД № 12 Грімаловської А.А., сантехника ВД № 12 Лозова С.С. КП «ЖКС «Фонтанський» затвердженому «07» травня 2018 року затвердженого начальником ВД № 12 Сергєєвим Д.С. зазначена лише, ймовірна причина залиття квартири АДРЕСА_1 , а саме використання не за призначенням сантехнічних приборів мешканцями квартири АДРЕСА_2 , без зазначення конкретних причин залиття.

Таким чином, комісія ВД № 12 КП «ЖКС «Фонтанський» не встановила дійсні причини залиття квартири АДРЕСА_1 , як це передбачено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, як того вимагає Додаток до п.2.3.6 Правил, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття».

Суд першої інстанції вірно погодився із доводами сторони відповідача, що Акт складений комісією ВД № 12 КП «ЖКС «Фонтанський» не відповідає формі, що встановлена в додатку до п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року, а саме не зазначена дата складання акту, в наявності лише дата затвердження акту начальником ВД № 12 КП «ЖКС «Фонтанський» Сергєєвим Д.С; відсутні прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; не зазначено поверх квартири, мешканці якої начебто залили квартиру позивача, форма власності квартири, хоча власниця квартири АДРЕСА_2 , надала доступ до своєї квартири представникам комісії ВД № 12 КП «ЖКС «Фонтанський» для огляду систем водопостачання, водовідведення, системи опалення; не відображено характер залиття(площа залиття) та його причини; не відображена завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) відсутній чіткий висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Крім того, необхідно також зазначити, що відповідач мешкає на третьому поверсі, а позивач - на першому поверсі, під час огляду систем водопостачання, водовідведення, системи опалення квартири Відповідача, комісією у складі майстра з поточного ремонту ВД № 12 ОСОБА_3 , майстра з експлуатації ВД № 12 Грімаловської А.А., сантехніка ВД № 12 ОСОБА_4 КП «ЖКС «Фонтанський» затвердженому «07» травня 2018 року начальником ВД № 12 Сергєєвим Д.С, будь-яких порушень експлуатації систем водопостачання, водовідведення, несправностей сантехнічного обладнання не було виявлено, при цьому квартира, яка розташована над помешканням позивача, не оглядалась представниками ВД № КП «ЖКС «Фонтанський».

Із наданого позивачем Акту від «07» травня 2018 року, вбачається, що його зміст не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, а саме мешканці квартири АДРЕСА_2 , які зазначені як винні особи в залитті квартири Позивача, з Актом ознайомлені не були, як і при складанні акту, і на чому ґрунтувалися висновки комісії про причини залиття та винних у цьому осіб, не зазначено, також в акті відсутні висновки і рекомендації комісії, що необхідно зробити винній особі яка заподіяла шкоду, з метою недопущення подібних випадків у майбутньому.

Із відомостей, що містяться у акті неможливо встановити, що стало дійсною причиною залиття квартири АДРЕСА_1 , розташованої на першому поверсі, з урахуванням того, що помешкання Відповідача, в якому той проживав та є його власником, розташоване на третьому поверсі.

Суд першої інстанції вірно критично поставився до відповіді в.о. директора КП «ЖКС «Фонтанський» Терещенко Ю.О. від 25.07.2018 р. вих. 1730 на адвокатський запит голови АО «ЮРІС ФЕРРУМ» № 275 від 13 липня 2017 року, стосовно винних осіб у залитті квартири АДРЕСА_1 , згідно з якою халатне відношення володаря приватизованої квартири АДРЕСА_2 до сантехнічного обладнання, а саме: протікання зливного баку унітазу у наслідок поломки поплавку зливної системи, що призвело до заливу квартири АДРЕСА_3 не може належним та допустимим доказом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються такими засобами:1) письмовими. Речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Саме абз. 2. п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 за № 76, визначає що таким доказом у разі залиття, аварії квартир є саме акт, форма якого визначена в додатку 4 до відповідних Правил.

Відповідь в.о. директора КП «ЖКС «Фонтанський» Терещенко Ю.О. від 25.07.2018 р. вих. 1730, відповідно до законодавства, суд першої інстанції правильно вважав неналежним та недопустимим доказом вини власника квартири АДРЕСА_2 у залитті квартири позивача. У комісійному акті від «07» травня 2018 року відсутні відомості про причини заливу, та несправність (поломка) поплавка зливної системи, що призвела до протікання унітазу. При цьому при огляді квартири відповідача комісією ВД №12 КП «ЖКС «Фонтанський», не виявлені сліди залиття квартири, а також несправність поплавкової системи унітазу.

Відповідно до Додатку 4 пункту 2.3.6 Правил, комісія ВД № 12 КП «ЖКС «Фонтанський» не зазначила, що стало причиною залиття квартири Позивача, а також які сантехнічні роботи необхідно виконати особі винній у залитті квартири АДРЕСА_1 , Акт від «07» травня 2018 року наданий Позивачем, не містить інформації передбаченої Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій..

Суд першої інстанції вірно критично оцінив висновок №011/18 будівельно-технічного експертного дослідження складеного 23.08.2018р., складеного експертом Митніковим Г.П., стосовно відповіді на перше питання Висновку: яка технічна причина пошкоджень та руйнувань квартири за адресою: АДРЕСА_4 ? , з огляду на наступне:

Відповідно до Висновків дослідження, на підставі копії акту від 07.05.2018 року з додатками (фотофіксація) про залиття квартири АДРЕСА_1 , складеного представниками дільниці № 12 КП «ЖКС «Фонтанський», та копії відповіді 25.07.2018 р. вих. № 1730 на адвокатський запит голови АО «ЮРІС ФЕРРУМ» Гніздовський Г.М. № 275 від 13 липня 2018 року, встановлено, що технічною причиною пошкоджень та руйнувань квартири за адресою: АДРЕСА_4 , є протікання зливного бачку унітазу у наслідок поломки поплавку зливної системи у зв`язку з халатним відношенням власника приватизованої квартири АДРЕСА_5 , що розташована на третьому поверсі зазначеного житлового будинку.

Висновок будівельно-технічного експертного дослідження складеного 23.08.2018 року експертом Митніковим Г.П., стосовно технічних причин пошкоджень та руйнувань квартири за адресою: АДРЕСА_4 , ґрунтується на документах складених з порушенням вимог законодавства (акту від 07 травня 2018 року та відповіді в.о. директора КП «ЖКС «Фонтанський» Терещенко Ю.О.) які є недопустимими та неналежними, та без проведення досліджень причин залиття, тому висновок експертного дослідження стосовно причин пошкоджень та руйнувань квартири Позивача не можуть бути прийняти судом як належний і достовірний доказ вини Відповідача у залитті квартири.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом, Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як вбачається з наданого Позивачем акту, він не відповідає вище приведеним нормам, складений формально та з порушенням встановленого порядку у відсутність винної особи, не визначає конкретну причину залиття, не вказують на причини пошкодження, не зазначено обсягу пошкоджень. Відповідь в.о. директора КП «ЖКС «Фонтанський» Терещенко Ю.О., взагалі не може бути прийнята як належний та допустимий доказ вини Відповідача, оскільки Акт заливу повинен бути складений відповідно до Правил, та не передбачає розширеного тлумачення або уточнення акту залиття квартири.

Висновок будівельно-технічного експертного дослідження складеного 23.08.2018 року експертом Митніковим Г.П., стосовно технічних причин пошкоджень та руйнувань квартири за адресою: АДРЕСА_4 , також не може бути прийнятим як належний та допустимий доказ вини Відповідача, на підставах, зазначених вище.

Відповідно до вимог ЦПК України ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, одним із них є висновок експерта.

Згідно з ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалення судового рішення.

За змістом ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, а саме твердження позивача щодо того, що залиття квартири сталось з вини мешканців квартири АДРЕСА_5 , не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на належних, допустимих і достовірних доказах, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди відповідачем.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, то дані позовні вимоги не підлягали задоволенню також.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 Постанови Пленуми Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті(ч.1 ст.1167 ЦК України).

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом першої інстанції вірно не встановлений зв`язок між фактом залиття квартири і вини відповідача та моральною шкодою, яка заподіяна позивачу. Викладених у позовній заяві обставин Позивач не довів що Відповідач винен у залитті його квартири, не виконав вимоги ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, а відповідно позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, а отже в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б наявність вини відповідача, у завдані матеріальної шкоди позивачу, у зв`язку з чим, вина відповідача не доведена, крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, тому. Суд прийшов до вірного висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи або змінено його властивості, до розгляду судом не приймається, крім випадків, коли особа, яка його подає, доведе можливість проведення додаткової та повторної експертизи з питань, досліджених у висновку експерта. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2018 року, звернувшись до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 додав висновок експерта №011/18 від 23.08.2018р. (будівельно-технічне експертне дослідження), яким було встановлено, що технічною причиною пошкоджень та руйнувань квартири за адресою: АДРЕСА_4 , є протікання зливного бачку унітазу у наслідок поломки поплавку зливної системи у зв`язку із халатним відношенням власника приватизованої квартири АДРЕСА_5 , що розташована на третьому поверсі зазначеного житлового будинку.

Однак вказаний висновок не відповідає вимогам ст. 106 ЦПК України, оскільки не містить вказівки на те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також зазначення, що вказаний висновок підготовлений до подання до суду.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, апеляційний суд дійшов до висновку, що висновок експерта №011/18 від 23.08.2018р. не є допустим доказом у розумінні статті 78 ЦПК України, оскільки отриманий з порушенням порядку, встановлений законом.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 06 серпня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк