_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/155/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Белінська Ганна Сергіївна,

за участі: представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу:

- за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , про припинення спільної часткової власності, виділ частки в натурі, усунення перешкод у користуванні власністю, користування земельною ділянкою, встановлення порядку користування та вселення, приведення до попереднього стану добудови та скасування декларації;

- за зустрічною позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 про припинення права власності та визнання права власності;

- за зустрічною позовною заявою ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про виділ в натурі частки майна, усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

12.09.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить виділити із спільної часткової власності у домоволодінні в натурі належну позивачу на праві спільної часткової власності частку - 3/10 домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 14.09.2017 року провадження у справі відкрито.

24.10.2017 року відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , в якому просить визнати за ОСОБА_6 право власності на кімнату, загальною площею 6,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що позначена в технічному паспорті літерою 1а2.

05.12.2017 року відповідач ОСОБА_8 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , в якому просить виділити ОСОБА_4 в натурі 1/5 та 1/5 частини житлового будинку, що є у спільній частковій власності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з приміщень у житловому будинку літ. «А»: 1-2 житлова кімната, 1-3 коридор, 1-4 житлова кімната, 1-6 кухня, загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м., в самостійне майно з присвоєнням окремої адреси; визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок літ. «А», загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно збудованої на земельній ділянці ОСОБА_4 житлової прибудови а4 до житлового будинку літ. «А».

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

19.06.2020 року з ОНДІСЕ повернуто матеріали справи з висновком експерта № 18-2960/2961 від 16.06.2020 року.

Ухвалою суду від 19.06.2020 року провадження у справі поновлено.

27.07.2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява в якій позивач просить доповнити попередні вимоги /збільшити їх/, а саме:

- Виділити із спільної часткової власності у домоволодінні, ОСОБА_1 , у натурі належні їй на праві спільної часткової власності 3/10 частини домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , які складається в цілому з кам`яної житлової будови, загальною площею 33,5 кв.м. та надвірних споруд: «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» літня кухня, «Д» вбиральня, «Е» гараж-сарай, «Ж» сарай, «З» душ, №1-3, 5-9 огорожа, I-III мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 590 кв.м, яка знаходиться у фактичному користуванні.

- Припинити право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить співвласникам ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

- Визнати за ОСОБА_1 , право власності на самостійний об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається в цілому з кам`яної житлової будови, загальною площею 33,5 кв.м. та надвірних споруд: «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» літня кухня, «Д» вбиральня, «Е» гараж-сарай, «Ж» сарай, «З» душ, №1-3,5-9 огорожа, I-III мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 590 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні.

- Виділити встановивши порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . Усунути перешкоди у користуванні власністю з боку ОСОБА_6 , а саме: кімнатою позначеною у технічному паспорті під літ.1а2, та гаражем під літ. «Е», за адресою: АДРЕСА_1 .

- Вселити ОСОБА_1 у належну її кімнату позначену у технічному паспорті під літ.1а2, та гаражем під літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1 .

- Демонтувати незаконно приєднану новозбудовану стіну до стіни кімнати 2-2, з демонтажем вхідних дверей цієї ж незаконної добудови та привести її до попереднього стану за рахунок ОСОБА_6 і скасувати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за рішенням суду, що набрало законної сили.

09.10.2020 року представник ОСОБА_6 адвокат Смирнова Л.П. надала відзив на уточнену позовну заяву від ОСОБА_1

27.10.2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 надав відповідь на відзив.

21.12.2020 року від представника ОСОБА_6 адвоката Смирнової Л.П. надійшли уточнення зустрічної позовної заяви, в якій ОСОБА_6 просить:

- Припинити право власності ОСОБА_1 на 3/10 частки домоволодіння з надвірними спорудами, розташованими на земельній ділянці 590 кв.м., яка перебуває в користуванні, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виплати компенсації ОСОБА_6 у розмірі 603000,50 грн., що є 1/2 часткою від ринкової вартості 3/5 часток допомолодіння.

- Визнати право власності на вказані 3/10 частки за ОСОБА_6 . З урахуванням вже існуюючого права власності ОСОБА_6 на інші 6/20=3/10 частки, визначити порядок виконання рішення суду шляхом реєстрації права власності в ЄДРРП за ОСОБА_6 в цілому на 3/5 частки домоволодіння.

- Розподілити судові витрати та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 судовий збір та витрати на правничу допомогу, на збір доказів за розрахунками та доказами, які будуть представлені суду у терміни, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Ухвалою суду від 27.01.2021 року зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області /банк ГУ ДКСУ в Одеській області/ надати відомості щодо реквізитів депозитного рахунку суду для внесення ОСОБА_6 суми у розмірі 603000,50 грн. в якості компенсації за 3/10 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

04.02.2021 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення щодо зустрічного позову ОСОБА_6 .

В ході розгляду справи судом також розглянуті клопотання сторін щодо витребування доказів та призначення експертизи.

Ухвалою суду від 22.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги підтримали та просять задовольнити в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 не визнають та просять в їх задоволенні відмовити. Щодо зустрічних вимог ОСОБА_4 представники позивача заперечень не мають.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав та просить задовольнити, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечує, в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_6 просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 уточнені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 підтримала та просить задовольнити, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 просить відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 03.06.1988 року Київський районний суд м. Одеси ухвалив затвердити мирову угоду, якою було визнано за ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , право власності на 3/5 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . На інші 2/5 частини вказаного домоволодіння було визнано право власності за ОСОБА_12 . Окрім того, був визначений порядок користування земельною ділянкою. В подальшому 25.07.1990 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було укладено угоду про користування приміщеннями та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_10 позивач 15.03.1995 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/10 частини житлового будинку з надвірними будовами. У травні 1996 року ОСОБА_6 порушив угоду та зайняв кімнату та підвал, в зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до нього з позовом про розподіл 3/5 частин домоволодіння. На даний час відповідачу ОСОБА_6 належить 3/20 частин домоволодіння, а також 3/20 частин домоволодіння як спадкоємцю померлого ОСОБА_11 . Відповідачу ОСОБА_9 належить 1/5 частина та 1/5 частина як спадкоємцю померлого ОСОБА_13 . Всі співвласники вказаного домоволодіння мають в своїх частках мінімально необхідний набір приміщень: житлова кімната, кухня, санвузол. Існує технічна можливість виділити зі спільної часткової власності в самостійний об`єкт нерухомості частки домоволодіння, а також відповідно до фактичного порядку користування земельною ділянкою присвоїти окрему адресу. Позивач має намір виділити свою частку у спільній частковій власності та відокремити свою частину будинку із виведенням її в самостійний об`єкт, однак з відповідачами дійти згоди не може, тому вимушена звернутись до суду з позовом. При цьому позивач ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_6 суттєво перешкоджає користуватися власністю, так як захопив шляхом мурування двері належну позивачу кімнату, в подальшому втрутився до комунікаційних мереж. Також відповідач ОСОБА_6 суттєво перешкоджає користуватися земельною ділянкою, яка перебуває у загальному користуванні, умови попередніх угод не виконує, в зв`язку з чим є необхідність визначення порядку користування земельною ділянкою в судовому порядку. Окрім того, позивач зазначає, що ОСОБА_6 прибудував незаконно збудовану стіну до стіни кімнати 2-2 з вхідними дверима, які відкриваються вбік вікна позивача та повністю його закривають. Оскільки вказане вікно є єдиним, то кімната 2-2 погано інсолюється, а у вбиральню 2-3 світло взагалі не потрапляє.

В зустрічній позовній заяві відповідач ОСОБА_4 посилається на те, що вона є власником 2/5 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м. та надвірних споруд: літньої кухні літ. «Б», літньої кухні літ. «Г», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Д», гаражу літ. «Е», сараю літ. «Ж», душ літ. «З», огорожі 2,4-9, І-ІІІ мостіння. Відповідач ОСОБА_4 зазначає, що в її фактичному користуванні знаходяться приміщення у житловому будинку літ. «А»: 1-2 житлова кімната, 1-3 коридор, 1-4 житлова кімната, 1-6 кухня, загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м. Належну їй частину відповідач ОСОБА_4 має намір виділити у самостійне майно. Однак на місці сараю літ. «Ж» ОСОБА_6 збудував житлову прибудову до будинку літ. «А», частково на належній ОСОБА_4 земельній ділянці. В результаті здійснення прибудови правий бічний прохід до городньої частини ділянки значно звузився, оскільки на належній ОСОБА_4 ділянці ОСОБА_6 збудував стіну довжиною 7,8 м. Частина прибудови, шириною 6,00 м. також розташована на городові ОСОБА_4 . Вказані факти значно перешкоджають позивачу за зустрічним позовом користуватися належним їй майном. Крім того, прибудова а4 є самовільною, побудована без будь-яких дозвільних документів, що є порушенням діючого законодавства.

В зустрічній позовній заяві, уточненій 21.12.2020 року, відповідач ОСОБА_6 посилається на те, що позивач ОСОБА_1 з 1995 року володіє 3/10 частки спірного домоволодіння, які є Ѕ часткою від 3/5 часток. ОСОБА_6 з 2004 року володіє 3/20 і з 2016 року 3/20 часток (в сумі 3/10 частки), які є Ѕ часткою від 3/5 часток. ОСОБА_8 з 2009 року володіє 1/5 часткою і з 2014 року 1/5 часткою, що є 2/5 частками. ОСОБА_6 іншого житла окрім частки в спірному домоволодінні не має, з народження і по сей день мешкає в спірному будинку, проводить поточні ремонти, підтримує 3/5 частки домоволодіння в житловому стані, сплачує комунальні витрати. ОСОБА_1 окрім частки в спірному домоволодінні має у власності ще ј частку квартири у м. Львів, де і проживає. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 зазначає, що в м. Одесі до частки будинку навідуються лише родичі ОСОБА_1 з нетривалими періодами. З часу отримання спадщини ОСОБА_1 не утримує житло, комунальні витрати не сплачує. В листопаді 1996 року в літній кухні під літ. Ж відбулася пожежа та частина приміщень була визнана не придатними для житла. Родина ОСОБА_14 за власні кошти змушена була провести реконструкцію і ремонт частини домоволодіння зі знесенням сараїв під літ. Г і Ж, а також зробити необхідну для життя прибудову літ. а4. Через запустіння технічного стану труб в 2005 році сталась аварія прорвало трубу водопроводу і затопило підвал під житловою кімнатою. Родина ОСОБА_14 самостійно за власні кошти відкачувала з підвалу воду та ремонтувала водопровідні мережі, шляхом заміни труб на нові. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що спадкоємці 3/5 часток спірного домоволодіння ОСОБА_1 і ОСОБА_6 є чужими по відношенню один до одного людьми, їх проживання разом неможливе, оскільки постійно виникають сварки із зверненням до поліції. Технічної можливості виконати поділ 3/5 часток спірного домоволодіння в рівних частках між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 без відступу від ідеальних часток немає. Оскільки площа приміщень житлового будинку, яка припадає кожному з співвласників згідно з ідеальними частками, менша за мінімальну площу, при якій можливий їх виділ в натурі зі спільної часткової власності, ОСОБА_6 змушений звернутись до суду з зустрічним позовом про припинення права особи на частку у спільному майні, визнання права власності.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 11.02.1960 року Житлово-комунальний відділ Приморської районної Ради депутатів трудящих м. Одеси згідно рішенню Виконкому Приморської райради депутатів трудящих м. Одеси №519 від 27.06.1959 року про відвід земельної ділянки, надала ОСОБА_15 на праві безстрокового користування земельну ділянку АДРЕСА_2 , загальною площею 540 кв.м. згідно з планом земельної ділянки /т.2 а.с.181-182/.

В подальшому на вказаній земельній ділянці був побудований житловий будинок.

Рішенням Виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів від 17.07.1987 року №572 «Про самовільне будівництво на АДРЕСА_1 , гр. гр. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 » вирішено побудовані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 , прибудову, розміром 3,56х2,40 м., - підсобне приміщення, прибудову, розміром 3,90ї1,75 м (кухню, площею 4,0 кв.м.), гараж, літ. «Е» розміром - 6,70х3,90 м. узаконити. Побудовану ОСОБА_16 по АДРЕСА_1 прибудову розміром 3,70х2,40 м. узаконити /т.2 а.с.185/.

Ухвалою Нарсуду Київського району м. Одеси від 03.06.1988 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з одного боку та ОСОБА_17 з іншого боку, співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 , про розподіл цього будинку відповідно до технічного висновку інженера ОСОБА_18 від 18.02.1985 р. (по 1 варіанту поділу) /т.2 а.с.187/.

Відповідно до мирової угоди визнано за ОСОБА_10 та ОСОБА_11 право власності на 3/5 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , що складається з наступних приміщень та споруд: в літ. «А» кімнати 14,0 кв.м., кімнати 6,1 кв.м. та узаконених рішенням Київського Райвиконкому прибудов а2, а3, а також гаража «Е», сарая «В», вбиральні «Д», сарая «Ж», літньої кухні «Б», літньої кухні «Г», душа «З» та половини підвала під будинком «А». Визнано за ОСОБА_12 право власності на 2/5 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , що складається з наступних приміщень і споруд: в літ. «А» кімнати 13,4 кв.м., кухні 5 кв.м., коридору 2,7 кв.м., вбиральні 0,4 кв.м., узаконеної Київським райвиконкомом м. Одеси прибудови А-1, половини підвалу під будинком «А», мостіння І та огорож 2,3,5,6.

Також вказаною мировою угодою був визначений порядок користування земельною ділянкою.

25.07.1990 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 добровільно уклали наступну Угоду про порядок користування житловими та підсобними приміщеннями будинку та земельною ділянкою /т.2 а.с.188/.

1. ОСОБА_10 виділяються у власність житлові приміщення 2-1 «а» площею 6,1 кв.м., 2-2 «а2» площею 6,7 кв.м., 2-3 «а3» площею 4,0 кв.м., підсобне приміщення гараж «Е».

2. ОСОБА_11 виділяються у власність житлове приміщення «А» 1-1 площею 14,0 кв.м., підсобні приміщення «Ж», «В», «Г», «З», «Д», «Б».

3. Земельна ділянка виділяється в наступних межах відповідно до плану, складеному та добровільно підписаному сторонами:

а) ОСОБА_10 у східній частині 6 м., в південній частині 12,9 м., в західній частині 3,85 + 1,85 + 5,3 м., в північній частині 2,4 + 2,75 м. та східній частині 5,3 м.

б) ОСОБА_11 в північній частині по ломаній лінії 6,65+6,5+13,25+1,5+2,75 м., в західній частині 6,6 м., в південній частині 23,75 м., в східній частині по ломаній лінії 365+1,85+2,2+5,3+2,4+4,0 м.

в) ОСОБА_10 зобов`язується не чинити перешкоди ОСОБА_11 та всім особами, які з ним проживають та які відвідують їх, в проході через свою земельну ділянку.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 15.03.1995 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Тюменцевою Л.І., позивач ОСОБА_1 є власником 3/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та складається в цілому з кам`яного житлового будинку, загальною житловою площею 33,5 кв.м. та надвірних споруд: «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» літня кухня, «Д» вбиральня, «Е» гараж-сарай, «Ж» сарай, «З» душ, №1-3, 5-9 огорожа, І-ІІІ мостіння, що розташовані на земельній ділянці розміром 590 кв.м. /т.1 а.с.42/.

Довідкою начальника СГПЧ-3ГПО МВС України від 11.11.1996 року №479 підтверджено факт пожежі, що сталася 01.11.1996 року по вул. Дубовий гай у ОСОБА_19 . В результаті пожежі пошкоджено димохід та кровля літньої кухні на площі 2 кв.м. /т.3 а.с.154/.

Судом досліджено Висновок №10 про можливість використання під житло споруд літ. А-4, Б, В, Г, Ж згідно з планом ділянки будинку по АДРЕСА_1 , складений ДПІІ «Укрпроектреконструкція» 10.01.1997 року /т.3 а.с.155-160/.

Згідно вказаного Висновку всі зазначені споруди (А-4, Б, В, Г, Ж) визначаються як непридатні для житла.

09.04.2005 року мешканцями будинків по АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 , підписи яких завірені головою ДКТ-2, був складений Акт про те, що частина житлових приміщень будинку по АДРЕСА_1 , знаходяться в аварійному стані /т.1 а.с.169/.

Згідно з Договором дарування частини житлового будинку від 29.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., ОСОБА_11 подарував, а ОСОБА_6 прийняв у дар 3/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 та складається в цілому з кам`яної житлової будівлі, загальна житлова площа якої становить 45,2 кв.м. та надвірних споруд: «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» літня кухня, «Д» вбиральня, «Е» гараж-сарай, «Ж» сарай, «З» душ, №1-3, 5-9 огорожа, І-ІІІ мостіння, що розташовані на земельній ділянці розміром 590 кв.м. /т.1 а.с.54/.

Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 01.09.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б., ОСОБА_6 є власником спадщини, яка складається з 3/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який складається в цілому з одного житлового кам`яного будинку літ. А, загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею - 45,2 кв.м., та надвірних споруд: сарая літ. Б; сарая літ. В; гаража літ. Е; душа-вбиральні літ. И; огорожи №2,5-9; вимощення І-ІІ, розташованих на земельній ділянці площею 540 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні /т.2 а.с.38/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 13.03.2009 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Глуханчук І.В., відповідач ОСОБА_8 є власником Ѕ частки спадкового майна, що складається з 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , який складається в цілому з кам`яного житлового будинку під літерою «А», загальною житловою площею 33,5 кв.м. та надвірних споруд: «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» літня кухня, «Д» вбиральня, «Е» гараж-сарай, «Ж» сарай, «З» душ, №2,4-9 огорожа, І-ІІІ мостіння, що розташовані на земельній ділянці розміром 540 кв.м. /т.1 а.с.108/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 17.07.2014 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Ставнійчук А.О., відповідач ОСОБА_8 є власником 1/5 частки житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , який складається в цілому з кам`яного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Е» - гараж, «И» - вбиральня-душ, 2,5,6-9 огорожа, І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 540 кв.м. /т.1 а.с.114/.

Згідно з Висновком № 033/2018 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи для подання до суду, складеним 20.02.2018 року судовим експертом Скибінською Т.М. за заявою ОСОБА_4 /т.1 а.с.84-124/, можливо виділити в окремий об`єкт нерухомості 1/5 та 1/5 частини об`єкту нерухомості, розташованих по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_8 , до складу яких входить: частина житлового будинку літ. «А», у складі наступних приміщень: №1-2 жила, площею 13,4 кв.м.; №1-3 коридор, площею 4,2 кв.м.; №1-4 жила, площею 5,0 кв.м.; №1-6 кухня, площею 6,9 кв.м., загальною площею 29,5 кв.м., у т.ч. житловою 18,4 кв.м.

Згідно наданої копії Порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , виконаного сертифікованим інженером-геодезистом ОСОБА_20 станом на лютий 2018 р., в фактичному користуванні ОСОБА_4 знаходиться земельна ділянка, площею 0,0230 га.

Згідно даних, вказаних в копії Порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , виконаного сертифікованим інженером-геодезистом ОСОБА_20 станом на лютий 2018 р., експертом було встановлено, що площа земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , яка знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_8 , відповідає площі, вказаній в копії Мирової угоди від 03.06.1988 р., затвердженої Ухвалою Київського районного народного суду від 03.06.1988 р., що виділялась в користування ОСОБА_17 .

Експертом було встановлено, що згідно кадастру частина земельної ділянки суміжного землевласника по АДРЕСА_1 , площею 0,0014 га, кадастровий номер :38:017:0041, заступає на фактично зайняту територію земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_4 .

Виходячи з візуально-інструментального огляду, експертом було встановлено, що відстань від самочинно збудованої прибудови літ. «а4», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до межі з суміжним землекористувачем ОСОБА_4 не відповідає наступним вимогам: п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», в якому вказано: «… для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0 м».

В судовому засіданні 21.07.2021 року за клопотанням сторони ОСОБА_4 була присутня судовий експерт Скибінська Т.М., яка суду пояснила, що надала висновок про можливість виділу частки ОСОБА_4 в окремий об`єкт, виходячи з приміщень, що знаходяться в фактичному користуванні, що не відповідає ідеальній частці 2/5. При цьому експерт зазначила, що для проведення експертизи їй не надавались документи, в яких вказано про наявність на земельній ділянці самочинного будівництва.

Судом досліджено Висновок експертів №18-2960/2961 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи №520/10767/17, складений 16.06.2020 року судовими експертами ОНДІСЕ Томішинець Л.В. та ОСОБА_21 /т.2 а.с.148-180/.

З вказаного Висновку вбачається, що на даний час приміщення, які знаходяться в фактичному користуванні ОСОБА_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 ідеальній частці 3/10 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (без врахування самовільної забудови та приміщень житлової кімнати 1а-2 та підвалу) не відповідають.

Невідповідність ідеальній 3/10 частці ОСОБА_1 полягає в причині нерівноцінного перерозподілу між співвласниками приміщень в 3/5 частині житлового будинку в результаті самозахвату прим. «1а-2», яке станом на 09.12.1994 р. входило в склад приміщень загальною площею 16,8 кв.м. кв. №2 ОСОБА_1 та значилось як житлова «2-1» пл. 6,1 кв.м.

Влаштування входу в приміщення підвалу житлової кімнати 1а-2 літ. «а» житлового будинку по АДРЕСА_1 технічно можливо. Розробити вхід в підвал під приміщенням «1а-2» пл. 6,1 кв.м. кв. №1а технічно можливо методом організації приямку та сходів.

Влаштована ОСОБА_6 добудова літ. «а4» з входом кв. АДРЕСА_5 до вікна приміщення житлової кімнати «2-2» кв. №2 ОСОБА_1 в домоволодінні по АДРЕСА_1 не відповідає нормативно-технічним та санітарним нормам ДБН, діючим на час будівництва літ. «а4» кв. АДРЕСА_5 та на теперішній час.

При будівництві будівлі літ. «а4» кв. №1а ОСОБА_6 були порушені протипожежні та санітарні норми по відношенню до кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_1 , які відносяться до суттєвих порушень та потребують проведення робіт по їх перебудові.

На розгляд суду пропонується три варіанти розподілу 3/5 частини житлового будинку з господарськими спорудами та порядок користування 3/5 частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Варіанти розподілу житлового будинку та господарських споруд враховують відступ від ідеально належної частки кожного із співвласників. Варіанти порядку користування земельною ділянкою враховують виділ за кожним співвласником з ідеальною часткою по 3/10 ідеально належну площу, яка складається із ділянок особистого користування та частки в ділянці загального користування, з урахуванням правовстановлюючих документів ОСОБА_4 та частки, що перебуває в її фактичному користуванні.

По Першому варіанту: Реальна частка спадкового майна ОСОБА_1 складає 29,45% ? 3/10, що менше на 0,55% від ідеально належної. Реальна частка спадкового майна ОСОБА_6 складає 30,55% ? 3/10, що більше на 0,55% від ідеально належної.

По Другому варіанту: Реальна частка спадкового майна ОСОБА_1 складає 32,5% ? 8/25, що більше на 1,5% від ідеально належної. Реальна частка спадкового майна ОСОБА_6 складає 28,5% ? 7/25, що менше на 1,5% від ідеально належної.

По Третьому варіанту: Реальна частка спадкового майна ОСОБА_1 складає 22,6% ? 2/9, що менше на 7,4% від ідеально належної. Реальна частка спадкового майна ОСОБА_6 складає 37,40% ? 3/8, що більше на 7,4% від ідеально належної.

Також вказаним Висновком були розроблені 3 варіанта порядку користування 3/5 частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток 3/10 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з урахуванням правовстановлюючих документів ОСОБА_4 та частки, що перебуває в її фактичному користуванні.

В ході судового розгляду справи стороною ОСОБА_6 було заявлено клопотання про виклик експертів до судового засідання для надання пояснень по наданому висновку. В зв`язку з карантинними обмеженнями та графіком відпусток до судового засідання експерти не змогли з`явитись, проте судовим експертом Томішинець Л.В. до суду були надані письмові пояснення /т.3 а.с.46-49/.

У вказаних поясненнях експерт посилається на те, що за даними матеріалами справи будівлі літ. «а4,И» в експлуатацію не прийняті та Декларація про готовність об`єкту до експлуатації не відноситься до правовстановлюючих документів.

Окрім того судовий експерт ОСОБА_22 в письмових поясненнях зазначає, що фізичний знос будівель літ. «Б,В» на розробку варіантів розподілу житлового будинку не вплинув, фактичний порядок користування будівлями та спорудами на розроблені варіанти розподілу домоволодіння між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не вплинули. Візуальним обстеженням встановлені пошкодження та дефекти приміщення «1а-1» пл. 14,0 кв.м., які вказують на відсутність проведення ремонтних робіт на протязі тривалого часу.

Технічна можливість розподілу житлового будинку між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 представлена трьома варіантами, які пропонують виділ за кожним співвласником ізольовані квартири з самостійними виходами на приквартирну ділянку. До трьох варіантів розподілу житлового будинку та господарських споруд визначено три варіанти порядку користування земельною ділянкою у відповідності до ідеальних часток співвласників, з урахуванням ділянки загального користування. Визначити розподіл домоволодіння на два ізольованих об`єкта з самостійними входами (виходами) кожний та без врахування земельної ділянки загального користування на підставі наданих документів неможливо.

Судом досліджено лист КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 12.06.2020 року №517286.36.20 /т.3 а.с.23/, яким повідомляється, що згідно поточної інвентаризації від 18.06.2020 р. житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 89,7 кв.м., житлова площа складає 45,2 кв.м., сараї літ. «Б,В», вбиральня душ літ. «И», гараж літ. «Е», 1-2 огорожа, І вимощення. Будівля літ. «И» - (вбиральня-душ) тимчасова будівля, яка на підставі п. 6 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 р. №406. Будівля літ. «Г» - (літня кухня), літ. «Д» - (вбиральня), літ. «Ж» - (сарай), літ. «З» (літній душ) знесені та це є роботами, які на підставі п. 8 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 р. №406. Прибудови літ. «а4» - Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 25.02.2013 р. №ОД 10.

Відповідно до Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовлений 18.06.2020 року КП «БТІ» ОМР на замовлення ОСОБА_6 /т.3 а.с.24-26/ вказане домоволодіння складається з: «А» - житловий будинок, «Б,В» - сараї, «Е» - гараж, «И» - вбиральня-душ, №2,5-9 огорожа, І-ІІ вимощення.

Будинок літ. «А» складається з трьох квартир. В квартирі 1а: 1 житлова, площею 14,0 кв.м., 2 житлова, площею 6,1 кв.м., 3 коридор, площею 6,7 кв.м., 4 кухня, площею 11,3 кв.м., 5 санвузол, площею 4,4 кв.м., 6 веранда, площею 7,0 кв.м. Разом по кв. 1а загальна площа 49,5 кв.м., житлова площа 20,1 кв.м., допоміжна (підсобна) 29,4 кв.м. В квартирі 1: 2 житлова, площею 13,4 кв.м., 3 коридор, площею 4,2 кв.м., 4 житлова, площею 5,0 кв.м., 6 кухня, площею 6,9 кв.м. Разом по кв. 1 загальна площа 29,5 кв.м., житлова площа 18,4 кв.м., допоміжна (підсобна) 11,1 кв.м. В квартирі 2: 2 житлова, площею 6,7 кв.м., 6 кухня, площею 4,0 кв.м. Разом по кв. 2 загальна площа 10,7 кв.м., житлова площа 6,7 кв.м., допоміжна (підсобна) 4,0 кв.м. Разом по літ. А: загальна площа 89,7 кв.м., житлова площа 45,2 кв.м., допоміжна (підсобна) 44,5 кв.м.

При цьому Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовлений 19.06.2014 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на замовлення ОСОБА_9 /т.2 а.с.189-191/ містить відмітку про самочинно збудовану прибудову а4, побудовану в 2005 році.

Судом досліджено Висновок №639 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, складений 15.12.2020 року судовим експертом ТОВ-ОФ «ІНЮГ-Експертиза» Петровим І.І. за замовлення адвоката Смирнової Л.П. /т.3 а.с.59-138/.

Відповідно до вказаного висновку виконати поділ 3/5 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням діючих будівельних норм і правил, в рівних частках між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 без відступу від ідеальних часток, технічно неможливо. Окрім того, площа приміщень житлового будинку, яка припадає кожному з співвласників згідно з ідеальними частками, менша за мінімальну площу, при якій можливий їх виділ в натурі зі спільної часткової власності. Ринкова вартість 3/5 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без урахування прибудови літ. «а4» та вбиральні-душу літ. «И» згідно технічного паспорту ОМБТІ та РОН, виконаного станом на 18.06.2020 року, складає 1207000 грн. (один мільйон двісті сім тисяч гривень).

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ч. 2 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

На підставі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Частинами 1, 3 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

На підставі ч. ч. 1, 3, 4 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 6, 7 постанови від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Частиною 1 ст. 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду справи судом достеменно встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з відповідачем ОСОБА_6 є власниками 3/5 частин спірного домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 . Інші 2/5 частки належать відповідачу ОСОБА_4 . При цьому в зазначеному домоволодінні проживає відповідач ОСОБА_6 з родиною та родина відповідача ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_1 має власність у м. Львів, а саме право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_7 , де зареєстрована та проживає, що підтверджується актуальною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /т.3 а.с.168-169/.

Позивач зазначає, що всі співвласники вказаного домоволодіння мають в своїх частках мінімально необхідний набір приміщень та існує технічна можливість виділити зі спільної часткової власності в самостійний об`єкт нерухомості частки домоволодіння, а також відповідно до фактичного порядку користування земельною ділянкою присвоїти окрему адресу. Однак вказані доводи сторони позивача не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

На підтвердження своїї позовних вимог стороною позивача ОСОБА_1 суду надано Висновок №2899 судової будівельно-технічної експертизи /т.1 а.с.10-16/ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про поділ 3/5 частини домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , складений 18.07.1996 року на підставі ухвали судді Київського районного суду м. Одеси Губи Є.І. від 03.07.1996 року. В зазначеній ухвалі вказано, що співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_11 належить 3/5 частин спірного домоволодіння. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що розділ цієї частини будинку був проведений в 1990 році добровільно між її померлим батьком та ОСОБА_11 . В травні 1996 року ОСОБА_11 порушив угоду та зайняв кімнату та підвал. Для вирішення вказаного спору необхідні спеціальні знання.

Вказаним Висновком №2899 визначено, що кожному співвласнику належить по 3/10 частині в спірних 3/5 частин домоволодіння, тобто розділ домоволодіння в ідеальних /двух рівних/ частках буде складати:

- по дійсній вартості - 882,9835 млн. крб.

- по загальній площі /в натурі/ в жилому будинку - 15,4 кв.м.

Судовий експерт у Висновку №2899 від 18.07.1996 року вказав, що на підставі положення по поділу житлових будинків, вимог діючих будівельних норм, виходячи з планування житлового будинку можливий єдиний варіант розділу 3/5 частин домоволодіння в натурі, з максимальним наближенням до ідеальних часток співвласників:

І співвласник: житлова 2-1 пл. 6,1 кв.м., житлова 2-2 пл. 6,7 кв.м., кухня 2-3 пл. 4,0 кв.м., підвал під прим. 2-1, гараж-сарай "Е", частина мощення, частина огорожі - загальною вартістю в інвентаризаційних /балансових/ цінах 60,052 млн. крб., що складає 27/50 часток в вартості споруд спірної частини домоволодіння або 81/250 частина всього домоволодіння.

ІІ співвласник: житлова 1-1а пл. 14 кв.м., літня кухня "Б", сарай "В", літня кухня "Г", душ "З", сарай "Ж", частина мощення, частина огорожі - загальною вартістю в інвентаризаційних /балансових/ цінах 51,155 млн. крб., що складає 23/50 часток в вартості споруд спірної частини домоволодіння або 69/250 частин всього домоволодіння.

Сума грошової компенсації, що підлягає виплаті І співвласником на користь ІІ співвлавника, складає в нині діючих цінах на будматеріали та роботи 70,642 млн. крб. Перелік робіт по переобладнанню житлового будинку при його поділі, які необхідно погодити з компетентними органами, та їх вартість зазначені в дослідженні по третьому питанню.

Цивільна справа за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про поділ 3/5 частини домоволодіння, при розгляді якої була призначена зазначена експертиза, була залишена без розгляду в зв`язку з неявкою позивача.

Враховуючи, що з часу надання вищевказаного висновку експертизи в складі спірного домоволодіння відбулися зміни, в зв`язку з чим зроблені експертом висновки втратили актуальність, в ході судового розгляду справи за клопотанням сторони позивача ОСОБА_1 судом призначалась судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза, відповідно до якої 16.06.2020 року судовими експертами ОНДІСЕ Томішинець Л.В. та ОСОБА_21 був складений Висновок експертів №18-2960/2961 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи №520/10767/17 /т.2 а.с.148-180/. Вказаним висновком було запропоновано три варіанти розподілу 3/5 частини житлового будинку з господарськими спорудами та порядок користування 3/5 частиною земельної ділянки. При цьому всі варіанти розподілу враховують відступ від ідеально належної частки кожного з співвласників, оскільки здійснити поділ домоволодіння відповідно до ідеальних часток співвласників неможливо. Питання визначення вартості спірної частини домоволодіння та можливої грошової компенсації в разі відступу від ідеальних часток при розділі домоволодіння перед експертами не ставились.

Технічна неможливість здійснення поділу 3/5 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням діючих будівельних норм і правил, в рівних частках між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 без відступу від ідеальних часток підтверджується і Висновком №639 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, складеним 15.12.2020 року судовим експертом ТОВ-ОФ «ІНЮГ-Експертиза» Петровим І.І. за замовлення адвоката Смирнової Л.П. /т.3 а.с.59-138/.

При цьому суд погоджується з доводами сторони ОСОБА_6 щодо того, що викладена в позовній заяві вимога позивача ОСОБА_1 про виділ з спільної власності 3/10 частки не відповідає її ідеальній частці, оскільки в неї включено будівлі, які на даний час вже не існують та окрім того вимога не відповідає жодному запропонованому експертом варіанту поділу.

Також суд зазначає, що питання стосовно можливості виділу частки ОСОБА_1 з спільної часткової власності з відходом від ідеальних часток співвласників з виплатою грошової компенсації перед експертами не ставились. Стороною позивача клопотання про призначення повторної або додаткової судової експертизи не заявлялись, позовні вимоги після отримання висновку експертизи в новій редакції не викладались та підтримуються представниками позивача в повному обсязі відповідно до позовної заяви від 12.09.2017 року та доповнень від 27.07.2020 року, що стосуються демонтажу незаконної прибудови та скасування декларації.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

В ході судового розгляду справи стороною позивача не надано будь-яких пояснень, заперечень та додаткових доказів на спростування викладених судовими експертами висновків, в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для відхилення Висновку експертів №18-2960/2961 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 16.06.2020 року та Висновку №639 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, складений 15.12.2020 року та приймає їх як належні та допустимі докази.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що докази, надані стороною позивача не є достатніми для підтвердження позовних вимог в сенсі ст. 80 ЦПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виділ з спільної часткової власності 3/10 частин домоволодіння, а також похідних вимог щодо припинення спільної часткової власності, визнання права власності ОСОБА_1 на самостійний об`єкт нерухомості та визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю з боку ОСОБА_6 та вселення ОСОБА_1 у належну їй кімнату, позначену у технічному паспорті під літ. 1а2 та гаражем під літ. «Е» суд зазначає наступне.

Твердження сторони позивача щодо того, що вказані приміщення належать ОСОБА_1 є хибними, оскільки відповідно до мирової угоди 1988 року та укладеного в подальшому договору між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 був визначений порядок користування відповідними приміщеннями, які належать їм на праві спільної часткової власності. Окрім того, на підтвердження наявності перешкод з боку ОСОБА_6 в користуванні вказаними приміщеннями ОСОБА_1 суду не надано належних та допустимих доказів.

Стосовно вимог ОСОБА_1 демонтувати незаконно приєднану новозбудовану стіну до стіни кімнати 2-2, з демонтажем вхідних дверей цієї ж незаконної добудови та привести її до попереднього стану за рахунок ОСОБА_6 суд зазначає, що звертатись до суду з вимогами про знесення об`єктів самочинного будівництва відповідно до ст. 376 ЦК України мають право відповідні органи державної влади або органи місцевого самоврядування. Доводи сторони ОСОБА_1 щодо того, що вказаним самочинним об`єктом порушуються права позивача належними та допустимими доказами в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України не підтверджені. При цьому суд враховує зазначені в описовій частині висновку експертизи /т.2 а.с.171-зворот/ відомості, що відповідно до штампу КП «БТІ» будівля літ. «а4» є самочинно збудованою в 2005 році. За повідомленням власників літ. «а4» є підсобними приміщеннями кв. АДРЕСА_5 та відноситься до невід`ємних поліпшень спадкового майна гр. ОСОБА_6 .

Стосовно вимог ОСОБА_1 про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 25.02.2013 р. №ОД 10, а саме прибудови літ. «а4» суд зазначає наступне.

В Постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 640/10134/19 Верховний Суд зазначив, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема ст. 39-1, встановлено єдину підставу для скасування реєстрації декларації, а саме: подання замовником недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

При цьому недостовірні дані мають відповідати одній із таких умов, які дають підстави вважити об`єкт самочинним будівництвом: об`єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; об`єкт збудований або будується без належно затвердженого проєкту або будівельного паспорта.

З цього приводу суд зазначає, що з урахуванням принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд ухвалює рішення суду в нарадчій кімнаті на підставі наданих сторонами доказів на підтвердження заявлених позовних вимог та заперечень.

Оскільки питання щодо подання замовником достовірних чи недостовірних даних при поданні декларації в судовому засіданні стороною позивача не ставились, будь-яких доказів з цього приводу або клопотань про витребування відповідних доказів не заявлялось, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведена наявність підстав для скасування вищевказаної декларації.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В уточнених зустрічних вимогах відповідач ОСОБА_6 посилається на те, що частина приміщень 3/5 частки спірного домоволодіння, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності, станом на кінець 90-х років була в аварійному стані. При цьому ОСОБА_1 не цікавилася станом свого майна, до спірного домоволодіння не навідувалася, витрати по утриманню спільної з ОСОБА_6 частки не несла, капітальним та поточним ремонтом не займалася. Родина відповідача ОСОБА_6 була змушена за власний рахунок утримувати спільне майно та здійснювати ремонт, відновлюючи приміщення, що були непридатні для житла. В ході судового розгляду справи вказані доводи стороною ОСОБА_1 спростовані не були. Стороною позивача суду надані лише дві квитанції від 18.10.1994 року та 18.07.1995 року щодо проведення інвентаризації майна та оплати оціночного акту, а також накладна на гаражні металеві ворота та рами для воріт, що були доставлені в 1975 році. Вказані докази не спростовують доводів сторони ОСОБА_6 та не підтверджують пояснення сторони ОСОБА_1 .

Представники позивача ОСОБА_1 уточнені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 не визнали та наполягали на виділі частки ОСОБА_1 з спільного часткового майна, посилаючись на те, що такий виділ можливий, однак належних та допустимих доказів з цього приводу суду не надали, висновки судових експертиз щодо неможливості розподілу спільної часткової власності відповідно до ідеальних часток співвласників не спростували.

При ухваленні рішення по суті зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 суд враховує існуючу судову практику Верховного Суду, зокрема, постанову від 26 грудня 2019 року по справі № 303/4849/16-ц, в якій викладено наступне.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналіз зазначеної норми дає підстави, дійти висновку про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року в справі 6-81цс11 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17.

З цього приводу суд також зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є такі: 1) чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі (втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними); 2) чи переслідувало втручання легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті (якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів); 3) чи є відповідний захід пропорційним конкретній легітимній меті втручання у право (втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

З цього приводу суд зазначає, що частка ОСОБА_1 , а саме 3/10 частин спірного домоволодіння є незначною та не може бути виділена в натурі, що підтверджується матеріалами справи. Окрім того матеріалами справи також підтверджується і те, що спільне володіння і користування майном є неможливим, оскільки між співвласниками склались неприязливі стосунки. Стосовно вказаних обставин суду надані копії звернень до правоохоронних органів /т.3 а.с.161-166/. При цьому суд погоджується з доводами сторони ОСОБА_6 щодо того, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, оскільки ОСОБА_1 проживає у м. Львів, де має на праві власності інший об`єкт нерухомості, а саме 1/4 частку квартири, в той час як ОСОБА_6 не має іншого житла, та постійно користується та утримує за свій рахунок спільну часткову власність.

При цьому суд враховує, що на виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України стороною відповідача ОСОБА_6 на депозитний рахунок суду була внесена вартість частки ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними платіжними дорученнями /т.3 а.с.216-222/.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню в повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені.

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником 2/5 частин спірного домоволодіння та на підтвердження вимог ОСОБА_4 щодо виділу її частки в натурі суду надано Висновок №033/2018 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи для подання до суду, складений 20.02.2018 року судовим експертом Скибінською Т.М. за заявою ОСОБА_4 .

Однак до вказаного висновку суд відноситься критично, так як в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 підтримала свої висновки в частині можливості виділу частки ОСОБА_4 в самостійний об`єкт та при цьому повідомила, що в фактичному користуванні знаходиться частина домоволодіння, більша ніж ідеальна частка ОСОБА_4 . Питання щодо грошової компенсації в сенсі ст. 364 ЦК України експертом не вирішувалось, оскільки не було поставлено такого питання.

В частині висновку щодо встановлення перешкод в користуванні власністю експерт висновок не підтримала, зазначивши, що ОСОБА_4 не надала їй всіх правовстановлюючих документів та експерт не мала інформації щодо самочинних споруд.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_4 взагалі не зверталась до всіх співвласників, а саме до ОСОБА_6 з питанням щодо виділу її власності в самостійний об`єкт та визначення порядку користування. Так, доводи сторони ОСОБА_14 , що ОСОБА_4 не пропонувала вирішити даний спір до звернення до суду, не були спростовані стороною ОСОБА_4 .

Таким чином доводи представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 щодо підстав для відмови в позові з посиланням на існуючу практику Верховного Суду, викладену в постанові по справі №554/8371/16-ц є спроможними.

Щодо вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою з боку ОСОБА_6 суд також зазначає, що вказані вимоги не підтверджені належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказами.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість на недоведеність зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 також заявила про застосування строків позовної давності. Проте враховуючи наявність підстав для відмови в зустрічному позові по суті позовних вимог суд позовну давність до вказаних правовідносин не застосовує.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 є обґрунтованими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 належить відмовити в зв`язку з недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 206, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 3, 183, 356, 358, 365 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , про припинення спільної часткової власності, виділ частки в натурі, усунення перешкод у користуванні власністю, користування земельною земельною ділянкою, встановлення порядку користування та вселення, приведення до попереднього стану добудови та скасування декларації, відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 про припинення права власності та визнання права власності задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_8 , на 3/10 частки домоволодіння з надвірними спорудами, розташованими на земельній ділянці 590 кв.м., яка перебуває в користуванні, за адресою: АДРЕСА_1 , які належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане Третьою одеською державною нотаріальною конторою 15.03.1995 року та зареєстроване в реєстрі за № 2-1852 та в Одеському МБТІ від 28.04.1995 року, шляхом виплати компенсації ОСОБА_6 у розмірі 603000,50 грн., що є 1/2 часткою від ринкової вартості 3/5 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без урахування прибудови літ. «а4» та вбиральні-душу літ. «И» згідно технічного паспорту КП «БТІ» ОМР, виконаного станом на 18.06.2020 року, яка складає 1207 тис. грн.. (один мільйон двісті сім тисяч гривень) відповідно до висновку №639 від 15.12.2020 року.

Визнати право власності на 3/10 частки припиненого права власності ОСОБА_1 у домоволодінні з надвірними спорудами, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 .

Визначити порядок виконання рішення суду шляхом реєстрації права власності в ЄДРРП за ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_9 , в цілому на 3/5 частки домоволодіння, зазначеного в технічному паспорті від 18.06.2020 року під літ. А, з надвірними спорудами, зазначеними в технічному паспорті від 18.06.2020 року, сараї під літ. Б, В, гараж під літ. Е, вбиральня-душ під літ. И, огорожа №25-а, вимощення І-ІІ, розташованих на земельній ділянці 590 кв.м., яка перебуває в користуванні, за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про виділ в натурі частки майна, усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 13.08.2021 року.

Суддя Васильків О. В.