Провадження № 2/161/940/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі - Самсонюк Ю.Л.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Рущака В.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Сента», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ПП «Сента» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.08.2012 на автомобільній дорозі Київ-Чоп 302 км + 40 м в с. Горбаків Гощанського району Рівненської області сталася дорожньо-транспортна пригода.

Так, водій ОСОБА_4 , керуючи вантажним автомобілем Volvo FH 4Х2Т, р.н. НОМЕР_1 , що належить ПП «Сента», і який на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з власником джерела підвищеної небезпеки скоїв наїзд на належний їй автомобіль марки «ІВЕКО» 5912, р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 .

Вказує, що внаслідок вказаної ДТП вона, як пасажир автомобіля «ІВЕКО», отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

За вказаним фактом 05 вересня 2012 року т.в.о. начальника СВ Гощанського РВ УМВС України в Рівненській області Пастушком П.М. було порушено кримінальну справу №6/787-12 (ЖРЗПЗ №1485 від 28.08.12) за ч. 1 ст.286 КК України.

Зазначає, що внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та змушена була тривалий період провести в лікарні, на відновлення здоров`я було витрачено значні кошти та пройшла тривалий термін повернення до звичного життя.

Крім того, в результаті даної ДТП належний їй автомобіль «Івеко» зазнав значних механічних пошкоджень, був евакуйований з місця ДТП на платну стоянку, де перебував 76 днів з 28.08.2012 по 13.11.2012 в Гощанському районі. При цьому, вартість послуги з евакуації на стоянку становить 1000 грн., розмір витрат пов`язаний з перебуванням автомобіля на платній стоянці - 1520 грн. та евакуація транспортного засобу до м. Луцька - 2350,00 грн.

Разом з тим, кримінальну справу по факту ДТП, яка сталася 28.08.2012 було порушено 05.09.2012, а лише 02.07.2013 відомості по даному факту було внесено в ЄДРД. При цьому, на її неодноразові звернення зі скаргами на недотримання розумних строків, бездіяльність слідчого, тяганину при досудовому розслідуванні злочину позитивних результатів не дали, досудове розслідування на даний час не завершене та рішення по даній справі не прийнято.

У зв`язку з чим, вона була змушена звернутись до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП до прийняття рішення щодо притягнення винної особи до відповідальності.

У зв`язку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 3070,39 грн., матеріальні збитки, заподіяні пошкодженням транспортного засобу відповідно до висновку експерта-автотоварознавця та моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.09.2016 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, вирішено стягнути з ПП «Сента» на користь ОСОБА_3 72800,24 грн. спричинених матеріальних збитків, понесені витрати на лікування в розмірі 550,39 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 3350 грн., 1520 грн. сплачених за стоянку автомобіля, 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 987,20 грн. сплаченого судового збору, окрім того стягнуто з ПП «Сента» в дохід держави 38, 61 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 11.04.2017 за апеляційною скаргою ПП «Сента» постанволено рішення Луцького міськрайонного суду від 13.09.2016 у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПП «Сента» відмовити у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.08.2019 вирішено рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2016 та рішення Апеляційного суду Волинської області від 11.04.2017 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

16.09.2019 прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву за правилами загального позовного провадження.

01.11.2019 до суду надійшли заперечення представника відповідача Рущака В.М. щодо позову, відповідно до змісту яких, останній вважає позов безпідставним, необгрунтованим та таким, що не може бути задоволений. Мотивує свої заперечення тим, що обов`язок стархового відшкодування у межах страхового відшкодування покладається на страховика, яким є ПАТ «СК «Перша», а тому саме така страхова компанія повинна покривати витрати за заподіяну шкоду внаслідок ДТП.

Ухвалою суду від 05.03.2020 до участі у справі в якості співвідповідача залучено ПАТ «СК «Перша».

11.12.2020 до суду надійшов висновок експерта судової інженерно-технічної експертизи від 01.12.2020 №8349, проведеної за ухвалою суду від 27.05.2020.

06.04.2021 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до змісту яких представник позивача ОСОБА_1 просить: стягнути на користь ОСОБА_3 з ПАТ «СК Перша» - 50000 грн. матеріального збитку завданого пошкодженням транспортного засобу, 550,30 грн. понесених витрати на лікування, з ПП «Сента» - 22800,24 грн. матеріального збитку завданого пошкодженням транспортного засобу, 119202,72 грн. інфляційних збитків, 3350 грн. витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу, 1520 грн. витрат за стоянку транспортного засобу, 25000 грн. моральної шкоди, 3268,80 грн. витрат пов`язаних з проведенням судової автотехнічної експертизи, 2218,17 грн. понесеного судового збору.

11.05.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача ПП «Сента» - Рущака В.М. на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якого останній вважає, що позивач невірно визначив суму відшкодування завданої матеріальної шкоди позивачем, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 133298,31 грн. та значно перевищує середню ринкову вартість автомобіля на момент ДТП - 72800.24 грн., а тому відшкодуванню підлягає саме ринкова вартість автомобіля. Окрім того, вказує, що на думку відповідача та його представника, витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП має відшкодувати страхова компанія. Тому, просив в задоволенні позовних вимог (збільшених) відмовити, та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Грибан Ж.В. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача ПП «Сента» - адвокат Рущак В.М. просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог.

В судове засідання представник відповідача ПАТ «СК «Перша» не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.08.2012 року на автомобільній дорозі Київ-Чоп 302 км + 40 м в с. Горбаків Гощанського району Рівненської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного автомобіля Volvo FH 4Х2Т, р.н. НОМЕР_1 , що належить ПП «Сента», під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем «ІВЕКО» 5912, р.н. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_5 .

Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 06.04.2016 року, 28.08.2012 року дорозі Київ-Чоп 302 км + 40 м в с. Горбаків Гощанського району Рівненської області, ОСОБА_4 , який працює водієм ПП «Сента», керуючи автомобілем Volvo, р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Kogel», р.н. НОМЕР_3 , рухаючись зі сторони м. Київ у напрямку м. Рівне, не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожню обстановку, здійснив зіткнення з транспортним засобом «ІВЕКО» 5912, р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який належить ОСОБА_3 , в якому вона була пасажиром, та зупинився на заборонений сигнал світлофора на регульованому пішохідному переході. Внаслідок чого автомобіль «ІВЕКО» здійснив зіткнення з автомобілем «Renault», р.н. НОМЕР_4 з напівпричепом «Kogel», р.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_6 .

В результаті останнього зіткнення, пасажир автомобіля «Івеко» ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Вказаною постановою кримінальне провадження закрито в зв`язку з відсутністю в діянні кримінального правопорушення та копію постанови направлено начальнику відділу превентивної діяльності ГУ Національної поліції в Рівненській області для вирішення питання про притягнення винного водія до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення (а.с. 96-97 кримінального провадження №0000292).

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №8349 від 01.12.2020, встановлено, що з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки Вольво, н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.13.1 ПДР України. З технічної точки зору, така невідповідність дій водія автомобіля марки Вольво, н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 знаходиться у причинному зв`язку з виникненням ДТП, що мала місце 28.08.2012 дорозі Київ-Чоп 302 км + 40 м в с. Горбаків Гощанського району Рівненської області (Т.ІІ а.с.123-131).

Відповідно до п. 4 Постанови № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187 ЦК, пункт 1 ч.2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до положень пунктів 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на момент ДТП працював водієм ПП «Сента» а транспортний засіб марки Volvo, р.н. НОМЕР_1 , перебував у власності ПП «Сента». Даний факт представником ПП «Сента» визнається, іншими учасниками справи - не заперечується.

Окрім того, Автомобіль Volvo, р.н. НОМЕР_1 , застраховано в ПрАТ «СК «Перша» на страхову суму у 100 000 грн. за заподіяну шкоду життю і здоров`ю та 50 000 грн. за шкоду заподіяну майну, розмір франшизи - 0 грн. (Т.І а.с.57).

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідачів шкоди завданої позивачу. Будь-яких відомостей, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої суду не надано.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача на безпідставність вимог щодо стягнення позивачем матеріальної та моральної шкоди у зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 закрите кримінальне провадження за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення. З тексту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що вину ОСОБА_7 неможливо встановити у зв`язку із заявою ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, а не тому, що у результаті досудового розслідування слідчий орган прийшов до висновку про відсутність вини у діях водія транспортного засобу. Крім того, для стягнення шкоди, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, наявність вини не є обов`язковою відповідно до наведених вимог законодавства.

Із звіту №2013/1825 про оцінку автомобіля засобом «ІВЕКО» 5912, р.н. НОМЕР_2 , від 05.12.2012 вбачається, що матеріальний збиток, завданий власнику зазначеного транспортного засобу в результаті його пошкодження складає 72800,24 грн. (Т.І а.с.138-188).

Також, із виписки №12998 від 18.08.2012 року слідує, що ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні (Т.І а.с. 27) і вартість її лікування, згідно представлених чеків, становить 550,39 грн. (Т.І а.с. 28-29).

Крім того, позивачем понесені витрати за стоянку автомобіля в розмірі 1520 грн. (Т.І а.с. 33) та 3 350 грн. за послуги з евакуації транспортного засобу (Т.І а.с. 30, 38).

Отже, на думку суду, з ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача слід стягнути 50 000 грн. матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, що відповідає ліміту відповідальності встановленого полісом серії АВ/8613365, та 550,30 грн. понесених витрат на лікування в рахунок погашення шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілої.

В той же час, з ПП «Сента» на користь позивача слід стягнути 22800,24 грн. спричинених матеріальних збитків, що становить різницю між завданою шкодою та страховою сумою, 3350 грн. за евакуацію транспортного засобу, 1520 грн. - за стоянку автомобіля.

Крім того, підлягає до часткового задоволення вимога позивача про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я або у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє стверджувати, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

За таких обставин, суд вважає, що позивачу внаслідок ДТП була заподіяна моральна шкода, яка полягала у певних душевних стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та знищенням належного їй майна, у порушенні нормального способу життя, нормальних життєвих зв`язків, докладення зусиль для його відновлення, а тому, зважаючи на значний розмір майнової шкоди та ступінь і тяжкість тілесних ушкоджень, дотримуючись засад розумності і справедливості, то у її відшкодування слід стягнути з ПП «Сента» на користь ОСОБА_3 5000 грн.

Щодо заявленої вимоги щодо стягнення з ПП «Сента» 119 202,72 грн. інфляційних збитків суд зазначає наступне.

Згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З аналізу положень статей 11 та 1166 ЦК України, що визначають загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду вбачається, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

По своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування.

Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: 1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; 2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання.

У даній справі між ОСОБА_3 та ПП «Сента» договір про відшкодування шкоди не укладався. Рішення суду про стягнення з ПП «Сента» на користь ОСОБА_3 майнової шкоди, яке не виконувалося ПП «Сента», не ухвалювалося та не набирало законної сили.

За таких обставин, оскільки конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди не відбулося, прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) не настало, тому підстави для стягнення з ПП «Сента» на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат відсутні.

Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду викладеною у постанові від 03.04.2019 у справі № 757/3725/15-ц (провадження № 61-12530св18).

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідачів та на користь ОСОБА_3 слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, загальна ціна позову, заявлена позивачем до стягнення становила 225 692,06 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог). Судом задоволено позовні вимоги на суму 86 489,34 грн. (50 550,30 грн. з ПрАТ «СК «Перша» та 35 939,04 грн. з ПП «Сента») що становить 38,32% від заявлених вимог.

Позивачем сплачено судового збору на загальну суму 5 486,86 грн. (Т.І а.с.1-4, Т.ІІ а.с.150). Судовий збір що підлягає до стягнення пропорційний розміру задоволених вимог становить 2 102,56 грн.

З огляду на вище вказане з ПрАТ «СК «Перша» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 228,73 грн., з ПП «Сента» 873,83 грн.

На підставі ст.ст. 10, 12, 13, 89, 263, 265 ЦПК України ЦПК України, та керуючись ст. ст. 15, 61, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, суд , -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_3 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень матеріального збитку завданого пошкодженням транспортного засобу та 550 (п`ятсот п`ятдесят) гривень 30 коп. понесених витрат на лікування та 1228 (одна тисяча двісті двадцять вісім) гривень 73 коп. судового збору.

Стягнути з Приватного підприємства «Сента» на користь ОСОБА_3 22800 (двадцять дві тисячі вісімсот) грн. 24 коп. матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 3350 (три тисячі триста п`ятдесят) грн., 1520 (одну тисячу п`ятсот двадцять) грн. витрат на стоянку автомобіля, 5000 (п`ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди та 873 (вісімсот сімдесят три) гривні 83 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 06.08.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк