ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5153/18
провадження № 6/753/824/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Трусова Т.О., вивчивши заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2021 ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із повторною заявою про поворот виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.08.2018 по цивільній справі № 753/5153/18 з вимогами про зобов`язання Акціонерного товариства «Приватбанк» повернути безпідставно стягнуту суму в розмірі 22 559,03 грн., судові витрати в сумі 1 600 грн. та розірвання кредитного договору.

Дві попередні заяви аналогічного змісту були повернуті заявнику ухвалами суду від 05.01.2021 та 15.04.2021 з підстав подання їх з порушенням вимог цивільного процесуального закону.

За результатами вивчення заяви суддя дійшов висновку, що її так само подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Так, підстави та порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, визначені нормами розділу VI ЦПК України.

За положеннями статті 444 цього Кодексу суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення викладені у статті 183 ЦПК України.

Частиною першою цієї норми передбачено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Відповідно до положень частини 2 даної статті до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої та другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (частина 3 статті 183 ЦПК України).

У статтях 15, 16 ЦК України закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписом частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У частині 2 статті 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Одним з таких способів є визнання правочину недійсним. Такий спосіб захисту застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов його дійсності. Цей спосіб захисту безпосередньо регламентується статтями 215-236 ЦК України.

Стаття 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом норм цивільного процесуального закону позивачем є особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин, а відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (статті 13 ЦПК України).

Звернення до суду з вимогами цивільно-правового характеру відбувається шляхом подання позовної заяви, форму та зміст якої визначає стаття 175 ЦПК України.

Згідно положень цієї норми позовна заява повинна зокрема містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини тощо.

У статті 177 цього Кодексу викладений перелік документів, які позивач повинен додати до позовної заяви.

За приписами частини 3 статті 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відтак процесуальний закон чітко розрізняє процедуру вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема розгляду заяви сторони про поворот виконання, та порядок розгляду цивільних справ з вимогами про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а також визначає види процесуальних документів, які подаються учасниками справи у тому чи іншому випадку.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що у ній об`єднані вимоги про поворот виконання та про захист порушеного права шляхом визнання правочину недійсним, перша з яких має розглядатися за правилами, визначеними статтею 444 ЦПК України, а друга - в порядку позовного провадження.

Частиною 9 статті 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України позовна заява повертається, коли порушено правило об`єднання позовних вимог.

Окрім того у заяві ОСОБА_1 не зазначений ідентифікаційний код позивача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та до неї не долучено документ, який підтверджує стягнення коштів за раніше прийнятим рішенням, а також докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи (АТ «Приватбанк»), що зумовлює застосування наслідків, передбачених частиною 4 статті 183 ЦПК України.

За вказаних підстав заява не може бути призначена до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись частиною 9 статті 9, частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 183 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: