Справа №751/2832/21
Провадження №2/751/962/21
Рішення

Іменем України

05 серпня 2021 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

при секретарі Пожиловій О.В.

представник позивача - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовною заявою Чернігівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Чернігівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 24343 грн 68 коп та судового збору.

Вимоги обгрунтовують тим, що ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітний в Чернігівському міському центрі зайнятості з 15.06.2020 року до 04.01.2021року та отримував соціальні послуги і забезпечення відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до пункту 18 частини 2 статті 22 Закону України «Про зайнятість населення», під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, було встановлено, що під час реєстрації та надання статусу безробітного, відповідач не повідомив центр зайнятості про те, що є засновником ТОВ «Айтаргіс».

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_3 значився засновником підприємства ТОВ «Айтаргіс», яке зареєстроване 26.11.2019 року , основним видом діяльності якого є діяльність телефонних центрів.

Вказані факти ОСОБА_3 не повідомив при реєстрації в центрі зайнятості, а у заяві про надання статусу безробітного від 15.06.2020 року зазначено, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», не забезпечує себе роботою самостійно.

Заснувавши ТОВ «Айтаргіс», з метою одержання прибутку, відповідач вільно обрав для себе такий вид діяльності, а саме: здійснення підприємницької діяльності через засноване ним підприємство.

Така позиція (висновок), висловлена у постанові Верховного суду від 15.04.2020 року по справі № 756/16673/17, постанові Верховного суду від 15.05.2020 року по справі № 826/20540/15.

У зв`язку із виявленням факту подання недостовірних даних під час реєстрації у центрі зайнятості та набуття статусу безробітного 15.06.2020 року, а саме неповідомлення про належність до зайнятого населення, відповідач незаконно набув статус безробітного та отримав допомогу по безробіттю.

Відповідно до довідки - розрахунку матеріального забезпечення від 06.01.2021 року № 06/156 , за період із 15.06.2020 року до 03.01.2021 року ОСОБА_2 було нараховано 28729 грн 76 коп допомоги по безробіттю, у тому числі виплачено за період із 15.06.2020 року до 30.11.2021 року допомогу по безробіттю в сумі 24343 грн 68 коп, яка підлягає поверненню відповідачем.

Претензія про необхідність повернення коштів від 11.01.2021 року № 05/173 на суму 24343 грн 68 коп, була вручена відповідачу особисто 12.01.2021 року.

14.01.2021 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 свою частку у статутному капіталі ТОВ «Айтаргіс».

Станом на день подання позовної заяви, завдана Чернігівському міському центру зайнятості, відповідачем шкода не відшкодована.

02.08.2021 року на адресу суду ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву.

Заперечення обгрунтовані тим, що відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено наявність у діях відповідача умислу на зловживання своїми обов`язками чи свідомого надання неправдивих відомостей при поданні, 15.06.2020 року до Чернігівського міського центру зайнятості, заяви про надання статусу безробітного.

Зазначає, що самі власники підприємства не беруть участі у керівництві його господарською діяльністю.Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення.

Відповідач вказує, що його участь у заснуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Айтаргіс» та наявність прав засновника товариства з обмеженою відповідальністю «Айтаргіс» не може вважатись підприємницькою діяльністю, а відтак заявлений позивачем позов задоволенню не піддягає, у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю.

Також, відсутні правові підстави для задоволення позову, з огляду на те, що позивачем не надано достатніх доказів, про те, що ОСОБА_2 на час звернення із заявою про надання статусу безробітного здійснював підприємницьку діяльність, отримував прибутки від такої діяльності, саме від наявності у нього статусу засновника ТОВ «Айтаргіс».

05.08.2021 року представником позивача ОСОБА_1 надана відповідь на відзив.

Представник позивача зазначає, що заснування приватною особою унітарного (приватного) підприємства є господарською діяльністю, яка розглядається як підприємницька діяльність цієї особи.

Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 був єдиним засновником ТОВ «АЙТАРГІС».

Отже, заснувавши ТОВ «Айтаргіс» з метою одержання прибутку, відповідач вільно обрав для себе такий вид діяльності, а саме: здійснення підприємницької діяльності через засноване ним підприємство.

14.01.2021 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 свою частку у статутному капіталі ТОВ «Айтаргіс», що підтверджується актом приймання передачі частки у статутному капіталі Товариства та інформацією згідно безкоштовного запиту до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, на момент звернення до Чернігівського міського центру зайнятості , 15.06.2020 року, із заявою про надання статусу безробітного, ОСОБА_2 належав до зайнятого населення, а отже не міг набути статусу безробітного.

Позивач вважає позовні вимоги Чернігівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів у сумі 24343 грн та 2270 грн судового збору правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07.05.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У вступному слові представник позивача ОСОБА_1 пояснив, що відповідач ОСОБА_2 не повідомив при реєстрації у центрі зайнятості про те, що є засновником ТОВ «Айтаргіс», а в заяві про надання статусу безробітного від 15.06.2020 року серед іншого зазначено, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», не забезпечує себе роботою самостійно. Тому, за період з 15.06.2020 року до 03.01.2021 року ОСОБА_2 було нараховано 28729 грн 76 коп допомоги по безробіттю, у тому числі виплачено за період з 15.06.2020 року до 30.11.2021 року допомогу по безробіттю в сумі 24343 грн 68 коп , яка підлягає поверненню відповідачем.

У вступному слові позивач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. При подачі заяви до центру занятості була відсутня графа де він повинен був зазначити, що є засновником підприємства. Підприємство є збитковим. Позивачем не доведено наявність у діях відповідача свідоме зловживання його обов`язками.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Відповідно до персональної картки № 00038 від 15.06.2020 року останнім видом зайнятості ОСОБА_2 зазначає посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтаргіс». Дата припинення останнього виду діяльності-10.06.2020 року (7).

Із витягу із наказів про прийняття рішення по особі: ОСОБА_2 ПК № 00038 від 19.03.2021 року вбачається, що статус безробітного ОСОБА_2 надано згідно із наказом від 16.06.2020 року № НТ200616 з 15.06.2020 року по 11.03.2021 року та затверджено розпочати виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст. 22 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 15.06.2020 року.

Згідно із наказом від 06.08.2020 року № НТ200806 скорочено виплату з 06.08.2020 року по 20.08.2020 року та наказом від 21.08.2020 року № НТ 200821 поновлено виплату.

Згідно із наказом від 05.02.2021 року № НТ210105, у зв`язку з встановленням факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації відповідно до абзацу 18 пп. 1 п. 30 Порядку надання допомоги по безробіттю припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_2 з 04.01.2021 року (а.с.8).

Згідно із копією трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 прийнятий 26.11.2019 року на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтаргіс» , відповідно до Наказу № 1-К від 26.11.2019 року та звільнений з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтаргіс» за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпПУ, на підставі наказу № 16-К від 10.06.2020 року (а.с.9-11).

15.06.2021 року ОСОБА_2 подав до Чернігівського міського центру зайнятості заяву про надання/поновлення статусу безробітного та заяву про призначення/поновлення виплати допомоги по безробіттю(а.с.12,13).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 значився засновником підприємства ТОВ «Айтаргіс» ( ) (а.с.14-16).

Згідно із актом № 1 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Закону України «Про зайнятість населення» від 04.01.2021 року ОСОБА_2 є засновником ТОВ «Айтаргіс» з 26.11.2019 року, про що своєчасно не повідомив центр зайнятості, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»(а.с.17).

Відповідно до довідки - розрахунку матеріального забезпечення від 06.01.2021 року № 06/156 за період з 15.06.2020 року по 03.01.2021 рік ОСОБА_2 було нараховано 28729 грн 76 коп допомоги по безробіттю, у тому числі виплачено за період з 15.06.2020 року по 30.11.2021 рік допомогу по безробіттю в сумі 24343 грн 68 коп, яка підлягає поверненню відповідачем (а.с.18).

Відповідно до наказу директора Чернігівського міського центру зайнятості С. Серба «Про відшкодування коштів » від 11.01.2021 року № 7 заступнику директора ОСОБА_5 вжити заходи по поверненню ОСОБА_2 28729 грн 76 коп допомоги по безробіттю, нарахованої за період з 15.06.2020 року по 03.01.2021 року, в тому числі 24343 грн 68 коп виплаченої за період з 15.06.2020 року по 30.01.2020 року. Начальнику відділу бухгалтерського обліку - головному бухгалтеру Черненко Л.М. вилучити із відомостей виплат 4386 грн 08 коп нарахованої ОСОБА_2 допомоги по безробіттю, але не виплаченої станом на дату прийняття цього рішення (а.с.57).

Згідно із листом від 11.01.2021 року № 05/173 Чернігівського міського центру зайнятості ОСОБА_2 запропоновано добровільно повернути отримані кошти у сумі 24343 грн 68 коп (а.с.57).

Відповідно до акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Айтаргіс» від 14.01.2021 року НМР 834701, засвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за № 42, № 43, ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_4 прийняв частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтаргіс» у розмірі 100 %, яка у грошовому еквіваленті становить 4000,00 гривень (а.с.59).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має -право на вільно обрану зайнятість. Зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не оборонених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 128 ГКУ громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність: безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що створюється та здійснює управління заснованим ним приватним підприємством безпосередньо або через керівника, який наймається за контрактом.

Отже, заснування приватною особою унітарного (приватного) підприємства є господарською діяльністю, яка розглядається як підприємницька діяльність цієї особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, заснувавши ТОВ «Айтаргіс», з метою одержання прибутку, відповідач вільно обрав для себе такий вид діяльності, а саме, здійснення підприємницької діяльності через засноване ним підприємство.

Така позиція, висловлена в постанові Верховного суду від 15.04.2020 року по справі № 756/16673/17, постанові Верховного суду від 15.05.2020 року 826/20540/15.

Згідно із ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Згідно із п. 8 ч 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Згідно із ч. 2, ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно із абз. 18 пп. 1 п. 30 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, що шукають роботу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації.

Відповідно до пп. 2 п. 1 розділу V «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 року № 624, виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених «Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, що шукають роботу», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що за час перебування відповідача на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості він порушив чинне законодавство щодо реєстрації та перебування на обліку в органах служби зайнятості, як безробітний та не повідомив про це відповідний центр зайнятості, достатніх доказів на спростовування доводів позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відповідачем до суду надано не було, суд доходить висновку, що відповідач безпідставно отримав допомогу по безробіттю у сумі 24343 грн 68 коп, яка підлягає поверненню, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 2270 гривень.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Чернігівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Чернігівського міського центру зайнятості грошові кошти у розмірі 24343 гривні 68 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Чернігівського міського центру зайнятості судовий збір у розмірі 2270 гривень .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Чернігівський міський центр зайнятості (14017, м. Чернігів, вул. Попудренка, 14, )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Повний текст рішення суду виготовлено 10 серпня 2021 року.

Суддя С. М. Ченцова