Справа № 202/1952/21
Провадження № 2/202/1545/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 серпня 2021 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ісаєвої Д.А.

за участю секретаря судового засідання Булгакової Г.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з відповідача на його користь 8384,88 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 50000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2020 року відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Відповідач своїми злочинними діями заподіяв матеріальну та моральну шкоду, яка полягає у тому, що 19 березня 2020 року, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_2 , перебуваючи на балконному приміщенні квартири АДРЕСА_1 , помітив, що до вказаного будинку під`їхав автомобіль марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, де із салону вказаного автомобіля вийшло двоє раніше незнайомих йому чоловіків, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які поклавши свої цінні речі до салону вказаного автомобіля, попрямували в бік стадіону ЗОШ № 44 в м. Дніпро. Після чого, ОСОБА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, вийшов з приміщення квартири АДРЕСА_1 , підійшов до вищевказаного автомобіля та за допомогою наявних у нього ключів відчинив водійські двері і таким чином, проник до салону вказаного автомобіля та таємно поцупив речі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

З автомобілю ОСОБА_2 було викрадено планшет марки «Samsung TAB-E», діагоналлю 9,6 дюймів, вартістю 4139 гривень 8 копійок, безпровідні навушники марки «Ксіомі « Mi true Wireless Earbuds», вартістю 751 гривня 6 копійок, зарядний пристрій до телефону «Iphone», вартістю 136 гривень 80 копійок. Таким чином, позивачу спричинено майнову шкоду на загальну суму, яка складає 8384 грн. 88 коп. Позивач просив відшкодувати понесені майнові збитки. Крім того, у зв`язку із вчиненням відповідачем кримінального правопорушення, від якого потерпілий позивач, останній зазнав і моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях через крадіжку належного йому майна, серед якого був викрадений гаманець чорного кольору, який йому на день народження подарувала його дружина. За викрадений планшет з позивача на рахунок фірми де він працював стягнуто гроші за його втрату. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, він оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Ухвалою суду від 07.05.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив відзив на позовну заяву, на адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, відповідача було повідомлено про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, будь яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавав, а відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11, ч. 12 ст. 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи.

За таких обставин, суд вважає можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

19 березня 2020 року, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_2 , перебуваючи на балконному приміщенні квартири АДРЕСА_1 , помітив, що до вказаного будинку під`їхав автомобіль марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, де із салону вказаного автомобіля вийшло двоє раніше незнайомих йому чоловіків, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які поклавши свої цінні речі до салону вказаного автомобіля, попрямували в бік стадіону ЗОШ № 44 в м. Дніпро. Після чого, ОСОБА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, вийшов з приміщення квартири АДРЕСА_1 , підійшов до вищевказаного автомобіля та за допомогою наявних у нього ключів відчинив водійські двері і таким чином, проник до салону вказаного автомобіля.

Знаходячись у салоні автомобіля ВАЗ 2101, ОСОБА_2 , оглянувши його та побачивши нижчезазначені предмети визначив їх предметами свого злочинного посягання, а саме: рюкзак марки «Luckysky Dail 15.6», два зарядні пристрої для телефону марки «Samsung», портативний музичний динамік під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », котушка рибацька під назвою «Кобра СВ240», котушка рибацька під назвою «Кобра СВ640», набір інструментів марки «Сталь» на 46 елементів, сумка унісекс марки «Herbalife Nutrition», рукавиці тактичні марки «МК6», які належать потерпілому ОСОБА_3 , а також - планшет марки «Samsung TAB-E», діагоналлю 9,6 дюймів, безпровідні навушники марки «Ксіомі «Mi true Wireless Earbuds», зарядний пристрій до телефону «Iphone», гаманець чорного кольору (матеріальну цінності не несе), у якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 гривень, кредитна платіжна картка АТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_2 оформлена на ім`я ОСОБА_1 , які належать потерпілому ОСОБА_1 .

Після цього, ОСОБА_2 зібрав вказані речі у наявні там сумки та виніс із салону автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , повернувшись із ними до квартири АДРЕСА_1 .

Так, у період з 17:30 год. 19:30 год. 19.03.2020 року, ОСОБА_2 розуміючи, що вказаними діями незаконно заволодів кредитною платіжною карткою АТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_2 оформленої на ім`я ОСОБА_1 , розуміючи також те, що можливо здійснювати розрахунки за вказаною карткою без введення «Пін-коду», зробив покупки продовольчих та споживчих товарів на загальну суму 2357 грн. 50 коп., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1604/20 від 21.04.2020 року, вартість викраденого 19.03.2020 року ОСОБА_2 з автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 майна, яке належить ОСОБА_1 складає 5026 грн. 94 коп., а саме: планшет марки «Samsung TAB-E», діагоналлю 9,6 дюймів, вартістю 4139 гривень 8 копійок, безпровідні навушники марки «Ксіомі « Mi true Wireless Earbuds», вартістю 751 гривня 6 копійок, зарядний пристрій до телефону «Iphone», вартістю 136 гривень 80 копійок.

Таким чином, потерпілому ОСОБА_1 спричинено майнову шкоду на загальну суму, яка складає 8384 грн. 88 коп.

Вказані обставини вчинення кримінального правопорушення відносно позивача встановлені вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2020 року, який набрав законної сили 07.07.2020 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 60 вказаного Кодексу, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтю 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно п.25 постанови пленуму ВСУ від 06.11.2009р. № 10 розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Як вбачається із копії вироку у позивача було викрадено майно на загальну вартість 8384,88 грн., яка встановлена висновком судово-товарознавчої експертизи № 1604/20 від 21.04.2020 року, проведеної у кримінальному провадженні, і не заперечується позивачем.

Таким чином, заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди позивач ОСОБА_1 посилається на те, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, оскільки крадіжка його майна спричинила душевні страждання. Завдану моральну шкоду оцінив у 50000 гривень.

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Позивачем не надано суду доказів, що внаслідок дій відповідача здоров`ю позивача завдано шкоду, хоча й мали місце моральні та фізичні страждання внаслідок вчинення відповідачем злочину щодо позивача.

Однак, на думку суду, позивачу було спричинено моральну шкоду внаслідок протиправних дій відповідача, позивач зазнав душевних страждань, оскільки було порушено його особисте немайнове право внаслідок викрадення відповідачем майна позивача.

Отже, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та ступінь діяння, особи, яка заподіяла шкоду, моральні страждання позивача та інші наслідки даних обставин, та виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 грн., тим самим задовольнивши позов в цій частині частково.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат суд зазначає наступне:

Згідно з ч. ч. 1 і 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу адвоката; частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; при цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Як роз`яснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені; до складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Відповідно до квитанції №0046 від 01.04.2021 ОСОБА_1 сплатив Дніпропетровській обласній колегії адвокатів за складання позовної заяви - 750 грн.

Зважаючи на ту обставину, що позивачем підтверджено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу в заявленому в позові розмірі 750 грн., тому вимога сторони позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню.

Також суд вважає, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1168, 1177 ЦК України, ст. 2, 11, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 178, 263-265,268,273, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 8384,88 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., а разом 13 384,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 750 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Д.А.Ісаєва