Справа № 453/578/21
№ провадження 2/453/315/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Брони А.Л.

секретаря судового засідання Бендеш А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області, в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок, позначений у технічному паспорті літерою «А-1» загальною площею 63,9 м.кв., житловою площею 22,8 м.кв., розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті брата - ОСОБА_2 .

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 06.05.2021 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 27.05.2021 року замінено первісного відповідача - Завадківську сільську раду Сколівського району Львівської області на належного - Козівську сільську раду Стрийського району Львівської області, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового засідання.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача - ОСОБА_2 .

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме на спірний житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не склав, дружини та дітей не мав, відтак спадкоємцями другої черги за законом згідно норм статті 1262 ЦК України є рідні брати та сестри спадкодавця.

Позивач зазначає, що він - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними братом та сестрами померлого ОСОБА_2 , попри те, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті брата відповідно до частини 3 статті 1268 ЦПК України шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, а сестри ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали нотаріально посвідчені заяви про відмову від спадщину після смерті ОСОБА_2 в його користь.

З метою оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 звернувся у Сколівську державну нотаріальну контору Львівську області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата - ОСОБА_2 , однак нотаріус листом № 229/01-16 від 18.03.2021 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Внаслідок зазначених обставин позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи без його участі, вказавши що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Відповідач - Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомлена про дату та час проведення судового засідання, явку свого представника в таке не забезпечила. 10.08.2021 року представником відповідача Лесечко О.П. подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому зазначено про те, що відповідач не заперечує, щодо задоволення позовних вимог.

На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Задільською сільською радою Сколівського району Львівської області від 13.02.2007 року.

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме на спірний житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не склав, дружини та дітей не мав, відтак спадкоємцями другої черги за законом згідно норм статті 1262 ЦК України є рідні брати та сестри спадкодавця.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними братом та сестрами померлого ОСОБА_2 , попри те, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті брата відповідно до частини 3 статті 1268 ЦПК України шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, що підтверджується довідкою № 270/09-20 від 01.04.2021 року, виданою Козівською сільською радою, а сестри ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали нотаріально посвідчені заяви про відмову від спадщину після смерті ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 від 21.10.2020 року та від 19.10.2020 року відповідно.

Дані заяви знаходяться у спадковій справі № 12/2021 від 15.01.2021 року, заведеній Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області після смерті ОСОБА_1 .

З метою оформлення своїх спадкових прав, 15.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся у Сколівську державну нотаріальну контору Львівську області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата - ОСОБА_2 , однак нотаріус листом № 229/01-16 від 18.03.2021 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до довідки № 271/09-21 від 01.04.2021 року та витягу з по господарської книги № 1 с. Задільське № 269/09-20 від 01.04.2021 року, виданих Козівською сільською радою, житловий будинок 1925 року побудови, розташований по АДРЕСА_1 , рахувався за померлим ОСОБА_2 .

Згідно довідки № 532 від 15.03.2021 року, виданої Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі № 6-888цс16 суд зауважив, що, вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно, відповідно до положень статті 5 цього Кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору.

Згідно статті 13 Закону України «Про власність» від 1991 року, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Таким чином, аналіз наведених норм закону дає підстави стверджувати, що померлий ОСОБА_2 належним чином, відповідно до норм законодавства, діючого на момент побудови будинку (1925 рік), набув право власності на нього.

Суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві, є достовірними, не викликають сумніву та дають підстави стверджувати, що ОСОБА_2 за життя належав на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак позивач - ОСОБА_1 набув право на цей будинок, як на спадкове майно після смерті брата - ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 1216, 1218, 1262, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 90, 95, 258-259, 264-265, 268, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок, позначений у технічному паспорті літерою «А-1» загальною площею 63,9 м.кв., житловою площею 22,8 м.кв., розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті брата - ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області, місцезнаходження: с. Козьова, Стрийський район, Львівська область, .

Суддя