Провадження № 2/127/1963/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Жмудя О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниця в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В позові позивач зазначила про те, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.06.2018 року було розірвано шлюб між сторонами. 31.07.2020 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_3 та змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Від шлюбу позивач із ОСОБА_2 мають двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із позивачем. Відповідач не бере участь у виховані та утриманні дітей, що ускладнює життя дітей, ставить під загрозу їх добробут.

Враховуючи те, що відповідач працює за кордоном (місце роботи невідоме) та отримує позивач, вважає, що він має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини.

Окрім того, у зв`язку із продовженням навчання повнолітнього сина ОСОБА_6 у ДПТНЗ «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище» з`явились додаткові витрати на проїзд сина до навчальної установи, на навчальну літературу та на інші предмети, необхідні для здобуття освіти, тому виникає необхідність матеріально його забезпечувати до досягнення ним 23 років.

Позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання до досягнення ним 23 років у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 21.05.2021 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 08.06.2018 року.

Сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області 23.06.2010 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області 11.12.2007 року, які проживають разом із позивачем.

31.07.2020 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 і змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію та звичайні потреби дитини, особу платника аліментів, який являється молодою фізично здоровою людиною працездатного віку.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Разом з тим, на час прийняття рішення суду невідомі відомості щодо відповідача, його дійсне матеріальне становище, відсутність (наявність) у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

А тому, з огляду на вищенаведене, керуючись принципами законності та справедливості, суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Окрім того, на даний час ОСОБА_6 є повнолітнім, однак продовжує навчатись у ДПТНЗ «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище» на денній формі навчання (бюджет). Термін навчання - з 01.09.2018 р. до 30.06.2021 р.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст.200 СК України).

Як визначено у п. 20 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальний стан повнолітнього ОСОБА_6 , який дійсно потребує матеріальної допомоги як з боку матері, так і з боку батька, а також особу відповідача, який являється молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку та має можливість надавати таку допомогу, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне. Разом з тим, на час прийняття рішення суду невідомі відомості щодо відповідача, його дійсне матеріальне становище, відсутність (наявність) у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо місця роботи відповідача, його доходів, наявності майна.

Судом також прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази та врахувавши обставини справи, вимоги чинного законодавства, суд дійшов до переконання в тому, що відповідач зобов`язаний надавати щомісячне утримання своєму повнолітньому сину до закінчення навчання.

Відтак, вимога позивача в частині стягнення аліментів з відповідача на її користь до досягнення ОСОБА_6 двадцятитрирічного віку підлягає частковому задоволенню, оскільки підставою виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги є досягнення дитиною повноліття і, відповідно, наявність факту навчання, потреба у матеріальній допомозі, що чітко передбачено ст. 199 СК України. З довідки ДПТНЗ «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище» вбачається, що термін навчання ОСОБА_6 - по 30.06.2021 року.

Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в сумі 908 ,00 гривень та на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1 000, 00 гривень.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись положеннями Конвенції ООН про права дитини, ст. ст. 180-182, 184, 191, 199, 200 СК України, 1-18, 76, 77-81, 95, 137, 141, 206, 228, 229, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 275, 354, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у ДПТНЗ «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище»,в розмірі 1/6 частки доходу від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи стягнення з 30.04.2021 року на період навчання - до 30.06.2021 року.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 908,00 гривень судового збору в дохід держави та на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 1 000, 00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Вінницький міський суд Вінницької області.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено 25.08.2021 року.

Суддя О.О. Жмудь