Справа № 129/1117/21
Провадження № 22-ц/801/1503/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дєдов С. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 рокуСправа № 129/1117/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Сопруна В.В., Стадника І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу № 129/1117/21 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Гайсинської міської ради Вінницької області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Карнауха Аркадія Петровича на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 01 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року до Гайсинського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Гайсинської міської ради Вінницької області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою від 06.05.2021 р. зазначена позовна заява залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки: всупереч вимогам п.5) ч.3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено у повному обсязі та не додано до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, а саме обставини набуття померлим спадкодавцем ОСОБА_4 у власність 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ; обставин того, що з часу придбання житлового будинку він закінчений будівництвом і придатний до проживання, а натомість надано докази про придбання ним у 1993 р. у власність незакінченого будівництвом будинку готовністю 10%; всупереч вимогам п.5) ч.3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено у повному обсязі та не додано до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, а саме обставини прийняття позивачем ОСОБА_1 спадщини померлого чоловіка та обставин не прийняття або відмови від спадщини дітей спадкодавця, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Копію ухвали суду позивач отримав 13.05.2021 року про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

18.05.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків та уточнена позовна заява.

Ознайомившись із уточненою заявою ОСОБА_1 суддя дійшов до висновку, що у повному обсязі недоліки зазначені в ухвалі від 06 травня 2021 року позивачкою не усунуті, а тому дану позовну заяву із додатками, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, слід вважати неподаною та повернути представнику позивача.

Не погодившись із зазначеною ухвалою представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Карнаух Аркадій Петровичподав апеляційну скаргу.

Посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, а також порушення норм процесуального права при її постановленні, просив скасувати ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзиву від інших учасників справи не надходило.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Залишаючи без руху позовну заяву, суд свій висновок мотивував тим, що всупереч вимогам п.5) ч.3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено у повному обсязі та не додано до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, а саме обставини набуття померлим спадкодавцем ОСОБА_4 у власність 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ; обставин того, що з часу придбання житлового будинку він закінчений будівництвом і придатний до проживання, а натомість надано докази про придбання ним у 1993 р. у власність незакінченого будівництвом будинку готовністю 10%;

- всупереч вимогам п.5) ч.3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено у повному обсязі та не додано до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, а саме обставини прийняття позивачем ОСОБА_1 спадщини померлого чоловіка та обставин не прийняття або відмови від спадщини дітей спадкодавця, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Постановляючи 01 червня 2021 року ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд першої інстанції вказав, що копію ухвали суду позивач отримав 13.05.2021 року про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

18.05.2021 року від представника позивача ОСОБА_5 надійшла уточнена заява про усунення недоліків.

Ознайомившись із уточненою позовною заявою ОСОБА_1 суддя дійшов до висновку, що вимоги ухвали суду від 06 травня 2021 року виконанні частково.

Представник позивача в повному обсязі не усунув недоліки позовної заяви, які зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а саме:

- всупереч вимогам п.5) ч.3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено у повному обсязі та не додано до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, а саме обставини набуття померлим спадкодавцем ОСОБА_4 у власність 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ; обставин того, що з часу придбання житлового будинку він закінчений будівництвом і придатний до проживання, а натомість надано докази про придбання ним у 1993 р. у власність незакінченого будівництвом будинку готовністю 10%.

Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви позивачу колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої, другої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За змістом частини першої, п`ятої, шостої статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частини перша, третя статті 185 ЦПК України).

18 травня 2021 року на виконання вимог ухвали суду, представником позивачем подано уточнена заява про усунення недоліків позовної заяви.

Суд звертає увагу на те, що питання оцінки обґрунтованості позову (допустимості доказів) вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, тому суд не вправі з цих підстав залишати позовну заяву без руху та повертати позивачу. Аналогічні роз`яснення містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Щодо питання доступу до суду Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Карнауха Аркадія Петровича задовольнити.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 01 червня 2021 рокускасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: І.М. Стадник

В.В. Сопрун