Постанова

Іменем України

05 серпня 2021 року

м. Київ

справа №388/1533/18

провадження №61-7153св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Грушицького А. І. Литвиенко І. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Долинська районна рада Кіровоградської області,

відповідач - Долинська районна державна адміністрація Кіровоградської області,

відповідач - комунальне некомерційне підприємство «Долинська центральна районна лікарня Долинської районної ради»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2020 року у складі судді Степанова С. В., додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2020 року у складі судді Степанова С. В. та постанову Кропивницького апеляційного суду

від 17 березня 2021 року у складі колегії суддів Єгорової С. М., Чельник О. І., Черненка В. В.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду до Долинської районної ради Кіровоградської області (далі - Долинська районна рада), Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області (далі - Долинська РДА), Долинської центральної районної лікарні, правонаступником якої є комунальне некомерційне підприємство «Долинська центральна районна лікарня Долинської районної ради» (далі - КНП «Долинська ЦРЛ»), й змінило назву на комунальне некомерційне підприємство «Долинська центральна лікарня Долинської міської ради» (далі КНП «Долинська ЦЛ») з позовом, вимоги якого уточнила під час розгляду справи та просила: скасувати рішення Долинської районної ради № 418 від 21 вересня 2018 року «Про фінансово-економічну діяльність Долинської ЦРЛ за І півріччя 2018 року», розпорядження голови Долинської РДА № 64-к від 01 жовтня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 », наказ Долинської ЦРЛ № 64-ОС від 01 жовтня 2018 року про звільнення з посади головного лікаря; поновити її на посаді керівника Долинської центральної районної лікарні з 02 жовтня 2018 року, а з 28 грудня 2019 року - на посаді керівника КНП «Долинська ЦРЛ» із формулюванням посади згідно штатного розпису; стягнути з КНП «Долинська ЦРЛ» різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з 02 жовтня 2018 року по день ухвалення рішення суду, а саме: 109 450,44 грн; зобов`язати платити податки із щомісячним перерахуванням та звітуванням до Пенсійного фонду України; стягнути солідарно з Долинської районної ради та Долинської РДА на її користь моральну шкоду в сумі 1000 000 грн.

Позов мотивовано тим, що 21 листопада 2017 року ОСОБА_1 призначена на посаду головного лікаря Долинської центральної районної лікарні, за контрактом від 21 листопада 2017 року.

Рішенням Долинської районної ради від 21 вересня 2018 року № 418 позивача звільнено з посади головного лікаря Долинської ЦРЛ з підстав, передбачених контрактом, відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України з 01 жовтня 2018 року.

На підставі вказаною рішення головою Долинської районної державної адміністрації 01 жовтня 2018 року видано розпорядження № 64-к та Долинською центральною районною лікарнею видано наказ від 01 жовтня 2018 року № 64-ОС про звільнення з посади головного лікаря ОСОБА_1 .

У якості підстави для прийняття вказаного рішення Долинська районна рада зазначила, що головним лікарем Долинської ЦРЛ ОСОБА_1 за 1 півріччя 2018 року не дотримано вимог підпунктів 2, 4, 6, 7, 15, 17 пункту 5 розділу II контракту від 21 листопада 2017 року, а саме: не забезпечено раціональний добір кадрів; не забезпечено ефективне використання закріпленого за закладом майна; не забезпечено дотримання у закладі вимог з охорони праці; не забезпечено раціональне та ефективне використання бюджетних коштів, що передбачені для утримання закладу; не забезпечено проведення колективних переговорів при укладенні колективного договору в порядку, визначеному Законом України «Про колективні договори і угоди»; не забезпечено додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці.

Позивач не погодилась Із вказаним рішенням Долинської районної ради.

Вказувала на те, що у працевлаштуванні безпідставно не відмовляла. У якості порушення розцінено факт неприйняття на посаду лікаря-терапевта ЦРЛ колишнього головного лікаря, лікаря вищої категорії ОСОБА_2 , яка звільнилась у зв`язку із виходом на пенсію, та яка зверталась до лікарні із заявою про працевлаштування, але у зв`язку із відсутністю вакантної посади в штатному розписі їй було відмовлено у прийнятті на роботу.

Згідно умов контракту позивач зобов`язувалась забезпечувати раціональний добір кадрів, створювати умови для підвищення фахового і кваліфікаційного рівня працівників згідно із затвердженим в установленому порядку штатним розписом (підпункт 2 пункту 5 розділу II контракту).

Пунктом 7.4.10 статуту ЦРЛ визначено, що головний лікар призначає на посади та звільняє керівників структурних підрозділів, інших працівників.

Законні підстави для призначення на посаду лікаря-терапевта ОСОБА_2 були відсутні.

Під час прийняття вищевказаного рішення органу місцевого самоврядування про звільнення позивача депутати районної ради проігнорували висвітлені нею у звіті за 1 півріччя 2018 року дані щодо використання майна та реальні надходження від його використання, а саме, понад асигнування, що були виділені із загального фонду бюджету. Долинська ЦРЛ самостійно отримала (спеціальний фонд бюджету без урахування залишку коштів на початок року - 1031,9 тис. грн, в тому числі: плата за послуги на суму 60,6 тис. грн, оренда 62,4 тис. грн, від господарської діяльності (квартплата) на суму 0,2 тис. грн, благодійні внески (грошова та майнова форма) на суму 82,7 тис. грн, із бюджету розвитку на суму 826,0 тис. грн.

Відповідно до пункту 8.1. статуту лікарні майно ЦРЛ є спільною власністю

територіальних громад міста, селища та сіл району і закріплюється за нею на праві оперативного управління. Здійснюючи право оперативного управління, лікарня користується та розпоряджається майном відповідно до чинного законодавства та рішень засновника.

Недоліки, які виникали в роботі ЦРЛ стосовно дотримання вимог охорони праці, поступово усувались. Доказом цього є результат розгляду адміністративної справи Кіровоградським окружним адміністративним судом - ухвала від 17 серпня 2018 року за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області до Долинської центральної районної лікарні про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення роботи (експлуатації) будівлі поліклініки № 2 Долинської центральної районної лікарні, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Долинський район,

м. Долинська, вул. Чкалова, 69, шляхом заборони її використання (експлуатації) Долинською центральною районною лікарнею та опечатування (опломбування) вхідних дверей до вказаної будівлі.

Недоліки було усунуто у повному обсязі, а позов залишено без розгляду.

Щодо незабезпечення раціонального та ефективного використання бюджетних коштів, що передбачені для утримання закладу, позивач посилалась на те, що заборгованість по заробітній платі виникла у зв`язку із недофінансуванням, а не з причин нераціонального використання бюджетних коштів. Так, актом перевірки робочої групи Долинської РДА встановлено, що при наявності заборгованості з виплати заробітної плати станом на 01 липня 2018 року у сумі 422,1 тис. грн працівникам лікарні здійснюється нарахування та виплата стимулюючих виплат. Нарахування заробітної плати здійснювалося раз на місяць на основі наказів головного лікаря та первинних документів з обліку відпрацьованого робочого часу, що передавалися в бухгалтерію структурними підрозділами. У обсягах передбачених чинним законодавством працівникам лікарні окрім посадових окладів виплачувалися лише надбавки та доплати, що мають обов`язковий характер (доплати за роботу у вихідні і святкові дні, що є робочими за графіком, за роботу в нічний час, за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників згідно графіку роботи для стаціонарних відділень, надбавки за вислугу років медичним працівникам тощо). Надбавки і доплати, які встановлені у граничних обсягах були зменшені у розмірах, матеріальна допомога та премії іншим працівникам не виплачувалася. Листами Долинська ЦРЛ від 05 січня 2018 року, від 16 січня 2018 року, від 21 червня 2018 року неодноразово повідомляла райдержадміністрацію про незабезпеченість фонду оплати праці працівників Долинської ЦРЛ на 2018 рік в повному обсязі. Розрахунковий фонд оплати праці з нарахуваннями на 2018 рік складає 25688,4 тис. грн, що менше затвердженого фонду оплати праці на 3484,1 тис. грн або на 13% (22204,3 грн).

Колективний договір Долинської ЦРЛ укладено між ЦРЛ та Долинським

районним комітетом профспілки медичних працівників на 2018-2020 роки,

схвалений загальними зборами трудового колективу 27 червня 2018 року, протокол № 4, зареєстрований в Управлінні соціального захисту населення Долинської РДА. Колективний договір чи порядок проведення колективних переговорів представниками трудового колективу не оспорювались.

Протягом строку перебування на посаді головного лікаря на постійній основі позивач проводила інструктажі, заходи забезпечення дезінфікуючими засобами та іншими необхідними матеріалами з метою додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці, відповідно до вимог нормативно - правових актів та колективного договору установи.

Під час сесії з питання фінансово-економічної діяльності Долинської ЦРЛ за І півріччя 2018 року посадові особи Долинської РДА у своїх виступах безпідставно висували свої міркування щодо неналежного здійснення ОСОБА_1 посадових обов`язків, ображали, наголошували, що вона не може знайти спільну мову із підлеглими, що розхитала злагодженість трудового колективу, виказували критику в її бік, тощо. Усі звинувачення на адресу позивача ґрунтувались на домислах, є безпідставними та завдали їй моральних страждань, оскільки висловлювались публічно.

Публічна оцінка моральних, професійних якостей позивача є негативною, образливою, принизливою та такою, що не відповідає дійсності.

Позивач вважає, що сума 1000 000 гривень моральної шкоди є мінімальною для відшкодування її душевних страждань.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Скасовано пункт 3 рішення Долинської районної ради від 21 вересня 2018 року № 418 «Про фінансово-економічну діяльність Долинської ЦРЛ за І півріччя 2018 року», а саме в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря Долинської центральної районної лікарні.

Скасовано розпорядження голови Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 01 жовтня 2018 року № 64-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Скасовано наказ Долинської центральної районної лікарні від 01 жовтня 2018 року № 64-ОС.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника Долинської центральної районної лікарні з 01 жовтня 2018 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Долинської центральної районної лікарні різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з 01 жовтня 2018 року по 4 листопада 2020 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Долинської районної ради відшкодування за завдану моральну шкоду у сумі 5000 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2020 року допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника Долинської ЦРЛ.

Стягнуто солідарно з Долинської районної ради, Долинської РДА, КНП «Долинська ЦРЛ» на користь держави судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що є підтвердженими вказані у оскарженому рішенні Долинської районної ради недоліки у забезпеченні позивачем як керівником закладу раціонального добору кадрів, що виразилось у безпідставній відмові у прийнятті на роботу лікаря-терапевта за наявності вакантної посади та відсутності своєчасного реагування щодо питань кадрового забезпечення, відсутність раціонального та ефективного використання бюджетних коштів, передбачених для утримання закладу, що підтверджується актом Долинської РДА про результати аналізу виплати заробітної плати в Долинській ЦРЛ від 18 липня 2018 року; не проведення колективних переговорів при укладенні колективного договору в порядку, визначеному Законом України «Про колективні договори і угоди», що підтверджується довідкою управління соціального захисту населення райдержадміністрації від 05 вересня 2018 року, згідно якої при затверджені колективного договору був відсутній мінімальний кворум, а саме більшість від кількості працівників, та рекомендовано провести збори колективу для прийняття нового колективного договору; вказане свідчить про не додержання окремих прав працівників, гарантованих законодавством.

В той же час оцінка ступеню цих порушень на відповідність вимогам укладеного з позивачем контракту відноситься до виключної компетенції установи, яка приймає рішення про призначення та звільнення посадової особи за контрактом, а оскільки в даному випадку такі повноваження є винятковою компетенцією Долинської районної ради - колегіального органу місцевого самоврядування, то відповідно і прийняття такого рішення може бути виключно результатом колегіальної діяльності цього органу здійсненого у визначеному правовими актами порядку.

Проте, Долинською районною радою під час прийняття рішення про звільнення позивача, не дотримано вимог пункту 3.7.1. Статуту Долинської ЦРЛ від 29 травня 2014 року, яким визначено, що Долинська районна рада призначає та звільняє головного лікаря рішенням сесії за поданням голови райдержадміністрації за погодженням з Головним Управлінням охорони здоров`я обласної держадміністрації.

Згідно поданих доказів, таке погодження мало місце вже після прийняття рішення про звільнення позивача, а отже суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність її звільнення внаслідок порушення встановленої правовими актами процедури, констатував про обґрунтованість позову у цій частині.

Суд першої інстанції частково задовольнив вимоги про стягнення моральної шкоди, посилаючись на призумованість наявності моральних страждань, викликаних неправомірними діями публічного органу.

З огляду на відсутність належного підтвердження наявності фактичної шкоди здоров`ю, приймаючі до уваги дії самого позивача щодо неналежного виконання посадових обов`язків за контрактом, суд дійшов висновку про неспіврозмірність вимоги про стягнення 1000 000 грн зі ступенем завданої шкоди, визнав обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу в частині стягнення моральної шкоди у розмірі діючої в Україні на час прийняття рішення мінімальної заробітної плати - 5000 грн.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 17 березня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та КНП «Долинська ЦРЛ», яке змінило назву на КНП «Долинська ЦЛ», задоволено частково.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішень про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами та норми закону, що їх регулює, проте помилково зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, оскільки не враховано виключну компетенцію органу місцевого самоврядування, як органу управління майном у питанні призначення/звільнення на посаду керівника комунального закладу охорони здоров`я.

Підстави для визнання рішення Долинської районної ради, розпорядження і наказу про звільнення незаконними і поновлення на роботі ОСОБА_1 відсутні, оскільки звільнення позивача з посади головного лікаря Долинської ЦРЛ відбулось із дотриманням закону.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми різниці в заробітку за час виконання ничжеоплачуваної роботи є похідними від вимоги про її поновлення на роботі (посаді головного лікаря), тому також не підлягають задоволенню.

Встановивши відсутність доказів на підтвердження завдання позивачу моральної шкоди, а також порушення відповідачами її законних прав, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погодилась з висновками судів попередніх інстанцій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення та задовольнити позов.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Так, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі №243/8356/17 звільнення за одноразове грубе порушення трудових обов`язків за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватися з дотриманням порядку і строків, передбачених статтями 148, 149 КЗпП України.

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що важливим елементом в такому разі є звільнення працівника за порушення, яке має ознаки одноразовості.

Рішення компетентного органу власника підприємства і наказ про звільнення повинні містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою для звільнення. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити посилання на цілу низку(систему) порушень, за які був звільнений позивач, а лише вказувати на одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків.

Під час розгляду справи судами не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 січня 2018 року у справі №203/6039/15, у якій зазначено, що якщо в контракті наявний пункт про підстави звільнення керівника за систематичне невиконання обов`язків, то при застосуванні пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України його робота оцінюється в комплексі.

Докази застосування до позивача заходів дисциплінарних стягнень за попередні подібні порушення матеріали справи не містять. Тому відсутні підстави для її звільнення, оскільки відсутнє систематичне невиконання без поважних причин умов контракту.

За висновками Верховного Суду у справі № 357/11936/18 перед звільненням працівника за систематичне невиконання обов`язків необхідно щоб у працівника вже було непогашене дисциплінарне стягнення, а також у працівника відібрано пояснення (або зафіксовано факт відмови їх надавати) тощо.

Підставою касаційного оскарження заявник також посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме суд не дослідив зібрані у справі докази.

Судами не надано належної оцінки тим обставинам, що заборгованість по заробітній платі виникла у зв`язку із недофінансуванням, а не у зв`язку із нераціональним використанням бюджетних коштів.

Відповідачами при звільненні позивача з посади головного лікаря порушено її конституційне право на працю, визначене статтею 43 Конституції України. Позивач звертала увагу суду, що за одні і ті ж проступки її притягнуто двічі до дисциплінарної відповідальності, а саме оголошено догану 30 серпня 2018 року та 21 вересня 2018 року звільнено. Розпорядженням голови Долинської районної державної адміністрації від 30 серпня 2018 року їй оголошено догану за ті ж самі порушення, яке постановою Кропивницького апеляційного суду від 24 лютого 2020 року у справі № 388/1216/18 скасовано.

При застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не дотримано положення статті 147 КЗпП України, відповідно до якої дисциплінарне стягнення має застосовуватись безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше ніж через місяць з дня його виявлення.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу КНП «Долинська ЦЛ» заперечує проти доводів позивача та просить залишити прийняту апеляційним судом постанову без змін, посилаючись на її законність і обґрунтованість.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

Фактичні обставини, встановлені судами

З 21 листопада 2017 року ОСОБА_1 обіймала посаду головного лікаря Долинської центральної районної лікарні на підставі контракту, укладеного між нею та Долинською районною державною адміністрацією, яка діяла як орган, якому делеговано повноваження по управлінню майном спільної власності територіальних громад міста, селища та сіл району, відповідно до рішення Долинської районної ради від 17 листопада 2017 року «Про призначення ОСОБА_1 на посаду головного лікаря Долинської центральної районної лікарні». Строк дії контракту встановлено з 21 листопада 2017 року до 21 листопада 2020 року.

У пункті 8 контракту обумовлено, що орган управління майном має право вимагати від керівника подання дострокового звіту його діяльність з управління закладом, розпорядження закріпленим за закладом майном та виконання цього контракту. Орган управління майном здійснює контроль за виконанням керівником своїх обов`язків, зазначених у пункті 5 цього контракту (пункт 9 контракту).

Обов`язки керівника закладу визначено у пункті 5 контракту, до яких входить, зокрема: забезпечувати раціональний добір кадрів, створювати умови для підвищення фахового і кваліфікаційного рівня працівників згідно із затвердженим в установленому порядку штатним розписом; забезпечувати ефективне використання і збереження закріпленого за закладом майна з метою належного виконання закладом покладених на нього завдань, задоволення соціально-побутових потреб працівників закладу; забезпечувати раціональне та ефективне цільове використання бюджетних коштів, що передбачені для утримання закладу та надання безоплатної медичної допомоги; вживати заходів до своєчасної та в повному обсязі виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, та недопущення утворення заборгованості з неї; забезпечувати проведення колективних переговорів, укладення колективного договору в порядку, визначеному Законом України «Про колективні договори і угоди», виконання його вимог; вжити заходів до створення у кожному структурному підрозділі і на кожному робочому місці умов праці, відповідно до вимог нормативно - правових актів і нормативних документів, а також забезпечувати додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці.

За умовами контракту керівник може бути звільнений з посади з ініціативи органу управління майном до закінчення строку дії контракту: у разі систематичного невиконання Керівником без поважних причин умов та обов`язків, визначених цим контрактом; у разі одноразового грубого порушення Керівником вимог законодавства чи обов`язків, передбачених цим контрактом, внаслідок чого закладу завдано значних збитків; у разі невиконання закладом зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а також зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати з вини керівника; у разі неподання або несвоєчасного подання Органові управління майном на затвердження кошторису, плану асигнувань загального фонду бюджету та штатного розпису закладу; у разі несплати реструктуризованої податкової заборгованості протягом трьох місяців з вини керівника; за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог законодавства з питань охорони праці; у разі допущення збільшення обсягу простроченої кредиторської заборгованості з вини керівника; у разі неподання Органові управління майном квартальної та річної фінансової звітності; у разі здачі в оренду майна, закріпленого за закладом, та укладення договорів комерційної концесії, спільної діяльності, купівлі-продажу, кредитних договорів на суму, що перевищує 100 тис. гривень, а також договорів підряду на суму, що перевищує 1 млн. гривень, без отримання письмової згоди Органу управління майном; у разі недотримання вимог фінансового та бюджетного законодавства, а також дій (бездіяльності) керівника, що призвели до невиконання в установлені строки законних вимог органів державного фінансового контролю; на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) у разі порушення вимог законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Якщо розірвання цього контракту проводиться на підставах, установлених у ньому, але не передбачених законодавством, звільнення керівника з посади здійснюється відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України (пункт 26 контракту).

Діяльність Долинської центральної районної лікарні регламентовано статутом від 29 травня 2014 року, відповідно до пункту 7.3.1 якого Долинська районна рада призначає та звільняє головного лікаря рішенням сесії за поданням голови райдержадміністрації за погодженням з Головним Управлінням охорони здоров`я обласної райдержадміністрації.

Підпунктами 7.4.1, 7.4.2 статуту передбачено, що головний лікар здійснює поточне керівництво діяльністю лікарні. Призначається на посаду та звільняється з неї рішенням сесії районної ради за поданням голови Долинської районної державної адміністрації та за погодженням з Головним управлінням охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації на умовах трудового договору (контракту). Права, обов`язки і відповідальність головного лікаря, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначаються трудовим договором (контрактом) згідно з діючим законодавством.

Головний лікар лікарні може бути звільнений достроково, на передбачених трудовим договором (контрактом) підставах, відповідно до діючого трудового законодавства.

Розпорядженням голови Долинської РДА Кіровоградської області від 10 липня 2018 року №189 створено робочу групу для здійснення аналізу виплати заробітної плати в Долинській ЦРЛ.

За результатами перевірки робочою групою складено акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності вказаної структури за період з 01 листопада 2014 року по 01 вересня 2018 року, та встановлено, що при затвердженні кошторисних призначень на утримання центральної районної лікарні на 2018 рік не забезпечено в повному обсязі видатки на оплату праці, чим не дотримано вимог пункту 4 статті 77 Бюджетного кодексу України (далі - БК України).

У зв`язку з чим розпорядженням голови Долинської РДА Кіровоградської області від 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 оголошено догану.

На пленарному засіданні Долинської районної ради 21 вересня 2018 року заслухано інформацію головного лікаря Долинської центральної районної лікарні ОСОБА_1 про фінансово-економічну діяльність Долинської ЦРЛ за І півріччя 2018 року.

Рішення Долинської районної ради від 21 вересня 2018 року констатовано, що головним лікарем Долинської ЦРЛ ОСОБА_1 за звітний період не дотримано вимог підпунктів 2, 4, 6, 7, 15, 17 пункту 5 розділу ІІ контракту від 21 листопада 2017 року, а саме не забезпечено: раціональний добір кадрів; ефективне використання закріпленого за закладом майна; дотримання у закладі вимог з охорони праці; раціональне та ефективне використання бюджетних коштів, що передбачені для утримання закладу; проведення колективних переговорів при укладенні колективного договору в порядку, визначеному Законом України «Про колективні договори і угоди»; додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці.

Враховуючи викладене Долинська районна рада вирішила: Інформацію головного лікаря Долинської центральної районної лікарні ОСОБА_1 про фінансово-економічну діяльність лікарні за І півріччя 2018 року взяти до відома. Роботу головного лікаря Долинської центральної районної лікарні за звітний період вважати незадовільною. Звільнити ОСОБА_1 з посади головного лікаря Долинської центральної районної лікарні з підстав, передбачених контрактом, відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України з 01 жовтня 2018 року.

Розпорядженням голови Долинської РДА від 01 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного лікаря Долинської центральної районної лікарні 01 жовтня 2018 року відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом від 21 листопада 2017 року. Підставою звільнення зазначено: рішення Долинської районної ради від 21 вересня 2018 року № 418 «Про фінансово-економічну діяльність Долинської ЦРЛ за І півріччя 2018 року», лист департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації від 27 вересня 2018 року «Про погодження звільнення ОСОБА_1 ».

Наказом Долинської ЦРЛ від 01 жовтня 2018 року №64-ОС ОСОБА_1 звільнено з 01 жовтня 2018 року з посади головного лікаря.

З наказом про звільнення ОСОБА_1 ознайомлена 01 жовтня 2018 року.

У період виконання позивачем обов`язків на посаді головного лікаря 18 липня 2018 року ОСОБА_2 подано заяву про прийняття на посаду лікаря- терапевта.

На вказану заяву позивач надала інформацію про відсутність вакансії (вільної посади), на яку претендувала ОСОБА_2 .

Проте, згідно інформації Долинської РФ Кіровоградського ОЦЗ від 02 серпня 2018 року по Долинській ЦРЛ станом на 19 липня 2018 року зареєстровано 5 вакантних посад, зокрема лікаря-терапевта.

Рішенням Долинської районної ради від 27 грудня 2013 року затверджено статут, структуру та штатну чисельність Долинської центральної районної лікарні. Штатну чисельність ЦРЛ затверджено в кількості - 358,5 посад.

У зв`язку з незаконною відмовою головного лікаря Долинської ЦРЛ ОСОБА_1 у прийнятті на роботу ОСОБА_2 , з підстав відсутності вакансії, останньою подано скаргу, на яку отримала відповідь, що ОСОБА_2 не належить до осіб, з якими головний лікар зобов`язаний був укладати трудовий договір, так як є особою пенсійного віку, та що 02 липня 2018 року внесено зміни стосовно заміни 1,0 ставки лікаря-терапевта терапевтичного відділення, оскільки молодий фахівець не може бути керівником структурного підрозділу.

Копією листа ОСОБА_3 від 16 серпня 2018 року підтверджується її звернення щодо відмови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 лікарям генекологу та ренгинологу у працевлаштуванні у Долинську ЦРЛ.

Згідно довідки управління соціального захисту населення райдержадміністрації від 05 вересня 2018 року під час перевірки встановлено неправомірність наказу головного лікаря від 02 липня 2018 року, а також, що при затверджені колективного договору був відсутній мінімальний кворум, а саме більшість від кількості працівників. Рекомендовано вказаний наказ скасувати та провести збори колективу для прийняття нового колективного договору.

За результатами проведеної Долинською РДА у липні 2018 року перевірки в Долинській ЦРЛ встановлено невиконання вимог БК України, при наявності заборгованості по заробітній платі станом на 01 липня 2018 року, працівникам лікарні здійснювались виплати по стимулюючих доплатах.

Рішенням Долинської районної ради від 27 грудня 2013 року затверджено Статут, структуру та штатну чисельність Долинської центральної районної лікарні. Штатну чисельність ЦРЛ затверджено в кількості - 358,5 посад. Станом на 01 серпня 2018 року в лікарні налічувалось 25 вакантних посад,

в Долинському РЦЗ обліковувалось лише 5, серед яких і посада - лікар-терапевт, але на звернення ОСОБА_2 від 18 липня 2018 року про прийняття на посаду лікаря-терапевта, листом від 19 липня 2018 року у прийнятті на роботу головним лікарем відмовлено, у зв`язку з відсутністю вакансії. В цей же день направлено лист до Долинського РЦЗ про зняття вакантної посади.

За наявності вакантних посад позивач відмовила у працевлаштуванні двох молодих спеціалістів: лікарю акушеру-гінекологу та лікарю реангенологу.

Наказом головного лікаря Долинської ЦРЛ від 12 січня 2018 року внесено зміни до штатного розпису та скорочено посаду юрисконсульта, тобто позивач самостійно прийняла рішення, яке відноситься до компетенції районної ради. Фактично скорочення проведено в березні, в наказі зазначено про скорочення посади з 12 квітня. Натомість, позивач уклала цивільно-правову угоду з надання юридичних послуг, за якою в період з квітня по серпень 2018 року виплачено кошти в сумі 22 705 грн (в тому числі нарахування в сумі 4995,10 грн). Угоду укладено з однією особою, а послуги надавалися іншою.

Відповідно до пункту 5.3 Статуту ЦРЛ, лікарня самостійно визначає штатний розпис у межах граничної чисельності у відповідності з діючими штатними нормативами та типовими штатами, який затверджується у відповідності до чинного законодавства України.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 Статуту встановлено, що районна державна адміністрація затверджує кошторис та штатний розпис лікарні.

Останній штатний розпис затверджено головою районної державної адміністрації станом на 15 квітня 2018 року.

Наказами головного лікаря від 21 червня 2018 року та від 02 липня 2018 року внесено зміни до штатного розпису, які на затвердження голові районної державної адміністрації не подавалися.

При затвердженні кошторисних призначень на утримання закладу на 2018 рік не забезпечено в повному обсязі видатки на оплату праці з нарахуваннями, чим не дотримано вимоги пункту 4 статті 77 БК України.

На 2018 рік при розрахунковій потребі в коштах на оплату праці з урахуванням затверджених штатних посад за КПКВК «Багатопрофільна стаціонарна медична допомога» «оплата праці» в сумі 21 056 100 гривень затверджено кошторисом видатків на оплату праці з урахуванням змін в сумі 18 200 200 грн, за КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» при потребі в коштах в сумі 4 632 300 грн, затверджено видатки в сумі 4 004 100 грн, що становить 86% від розрахункової потреби.

Для забезпечення виконання вимог статті 77 БК України з районного бюджету додатково виділено на заробітну плату кошти в сумі 1308,0 тис. грн, при внесенні змін до районного бюджету, ЦРЛ додатково ще було виділено кошти на виплату заробітної плати у 2018 році у розмірі 1084,1 тис. грн.

У порушення статті 51 БК України, відповідно до якої керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату, включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах, нарахування заробітної плати працівникам здійснювалося більше кошторисних призначень на місяць, що призвело до виникнення заборгованості з виплати заробітної плати станом на 01 серпня 2018 року в сумі - 587,125 тис. грн.

При наявній заборгованості працівникам лікарні, в ході перевірки та після притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, продовжується практика нарахування заробітної плати більше кошторисних призначень, тобто здійснюється нарахування та виплата стимулюючих виплат (вибірковим працівникам), що збільшило розмір заборгованості за вересень станом на 01жовтня 2018 року (1156,0 тис. грн).

Протягом семи місяців 2018 року головним лікарем Долинської ЦРЛ ОСОБА_1 видавались накази про встановлення доплат, надбавок за складність та напруженість у роботі. При чому, наказ видавався на початку чи в середині місяця, а доплата встановлювалась за поточний місяць.

У Колективному договорі на 2018-2020 роки до переліку підрозділів та посад, робота у яких дає право на доплату за використання дезинфікуючих засобів та працівникам, які зайняті прибиранням туалетів у розмірі 10% посадового окладу, працівники інфекційного відділення ЦРЛ не включені.

Актом ревізії від 26 вересня 2018 року з окремих питань фінансово господарської діяльності Долинської ЦРЛ за період з 01 листопада 2018 року по 01 вересня 2018 року підтверджується недотримання при виплаті заробітної плати в лікарні вимог БК України, що призвело до збільшення заборгованості по заробітній платі станом на 2017-2018 роки.

Листом Управління східного офісу держаудитслужби в Кіровоградській області від 05 жовтня 2018 року підтверджується звернення вказаної установи до Долинської ЦРЛ щодо усунення виявлених порушень бюджету, якими завдано шкоду, у тому числі в наслідок: зайвого списання палива, недоотримання орендної плати в порушення умов договору; преміювання за відсутності економії заробітної плати, неефективність управлінських дій що призвела до збільшення заборгованості по заробітній платі.

Після звільнення позивача із займаної посади Державною аудиторською службою України 28 серпня 2018 року складено акт, згідно із яким ревізією стану усунення недоліків і порушень встановлено ряд порушень та недоліків в тому числі: зайве нарахування заробітної плати на суму 92 219,50 грн, та відрахувань на суму 67 511,57 грн.

Результати ревізії від 26 вересня 2018 року та лист Управління східного офісу держаудитслужби в Кіровоградській області від 05 жовтня 2018 року відбулися вже після прийняття рішення органу місцевого самоврядування про звільнення позивача та не враховувались, як підстави для її звільнення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений в абзаці сьомому статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення.

Частиною першою статті 21 КЗпП Українивизначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У частині третій статті 21 КЗпП Українивизначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Порядок укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 642, визначає механізм укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я (далі - Порядок).

За змістом норм вказаного Порядку укладення контракту є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я (далі - заклад) на посаду з дня, зазначеного у контракті.

Призначення на посаду керівника закладу здійснюється відповідно до законодавства керівником органу, до сфери управління якого належить (в управлінні якого перебуває) заклад, або за рішенням обласної, районної ради чи сільським, селищним, міським головою.

У контракті передбачаються строк його дії, права, обов`язки та відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), вимоги до збереження керівником закладу державного або комунального майна, підвищення ним кваліфікації або проходження перепідготовки протягом строку дії контракту (але не рідше одного разу на п`ять років), умови матеріального забезпечення і організації праці, умови розірвання контракту.

Контрактом можуть бути встановлені пільги, гарантії керівникові закладу на випадок розірвання контракту з незалежних від нього причин, а також соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання керівником своїх обов`язків.

Контракт може бути розірваний на підставах, установлених законом або контрактом.

У разі розірвання контракту на підставах, установлених у контракті, але не передбачених законом, керівник закладу звільняється з посади на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

У пункті 8 статті 36 КЗпП України встановлюється така підстава припинення договору як умови, зазначені в контракті.

Вказана норма не враховує загальну класифікацію підстав припинення трудового договору, визначену законодавством про працю.

Виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору.

у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі 757/62834/19 (провадження № 61-10812св20), у якій зазначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Позивач погодився з умовами контракту, підписавши його, у тому числі з підвищеною відповідальністю за порушення його умов. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання.

Схожі за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі №522/10590/2017 (провадження №61-21820св18), від 10 квітня 2019 року у справі №522/10592/17 (провадження №61-35286св18).

Висновки судів щодо доведеності факту неналежного виконання головним лікарем Долинської ЦРЛ ОСОБА_1 покладених на неї умовами контракту обов`язків ґрунтуються на повному і всебічному встановленні фактичних обставин справи на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, які позивачем не спростовані.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції правильно вважав помилковими висновки щодо порушення передбаченої Статутом Долинської ЦРЛ процедури звільнення головного лікаря, оскільки такі висновки не враховують норм законодавства, якими врегульовано порядок призначення/звільнення керівників закладів охорони здоров`я, а також виключної компетенції органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого належить цей заклад.

У даному випадку підставою для видачі розпорядження Долинською районною державною адміністрацією про звільнення позивача за порушення умов контракту стало рішення органу місцевого самоврядування, як органу управління майном, розпорядження РДА видане після погодження з департаментом охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації, що відповідає вимогам закону і положенням Статуту Долинської ЦРЛ.

Установивши, що позивач не забезпечила: раціональний добір кадрів; ефективне використання закріпленого за закладом майна; дотримання у закладі вимог з охорони праці; раціональне та ефективне використання бюджетних коштів, що передбачені для утримання закладу; проведення колективних переговорів при укладенні колективного договору в порядку, визначеному Законом України «Про колективні договори і угоди»; додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці, чим порушила умови підпунктів 2, 4, 6, 7, 15, 17 пункту 5 розділу ІІ, укладеного з нею контракту від 21 листопада 2017 року, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для дострокового розірвання цього контракту та її звільнення за пунктом 8 статті 36 КЗпП України.

При цьому доводи позивача, що зібраними у справі доказами не доведено наявності її вини у виявлених порушеннях є безпідставними, оскільки, укладеним контрактом передбачено підстави для припинення повноважень головного лікаря закладу охорони здоров`я та розірвання з ним контракту саме з підстав невиконання обов`язків, покладених на нього цим контрактом, а під час розгляду цієї справи роботодавець довів сам факт неналежного виконання позивачем умов контракту, сфера застосування якого визначається законами України. Дотримання норм трудового законодавства при звільненні за контрактом доведена належними та допустимими доказами.

Умовами контракту чітко визначені підстави, за наявності яких керівник закладу охорони здоров`я може бути звільнений, а контракт з ним розірваний.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 на порушення строків притягнення її до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованими, оскільки згідно пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору, а його розірвання з підстав передбачених контрактом, які не містять ознак дисциплінарного порушення, не є дисциплінарним стягненням, а тому положення статті 149 КЗпП України на спірні правовідносини не поширюється.

Звільнення позивача відбулось на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, таке звільнення не носить характеру дисциплінарного стягнення, а є звільненням за невиконання умов трудового контракту, а тому відсутня необхідність встановлення обставин, які передбачені диспозицією статті 41 КЗпП України, встановлення обставини «одноразовості» та «грубості» порушення трудових обов`язків позивачем не входять до предмета доказування у справі, тому доводи касаційної скарги у цій частині не приймаються колегією суддів до уваги.

Підписуючи контракт, позивач надала згоду на умови праці, визначені ним, у тому числі погодилась з підвищеною відповідальністю за порушення його умов.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання у касаційній скарзі на неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі №243/8356/17 (провадження №61-36598св18), оскільки у цій справі вирішувався спір щодо звільнення працівника за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, тобто з інших підстав, ніж у справі, яка переглядається.

Аналогічне стосується посилань заявника на постанову Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі №357/11936/18 (провадження №61-9348св19), у якій вирішувалось питання щодо звільнення працівника на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Крім того, вказаною постановою, за результатами скасування судового рішення справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, що не означає остаточного вирішення відповідної справи, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у такій справі. За результатами нового розгляду цієї справи фактично-доказова база в ній може істотно змінитися, адже й сам новий розгляд став наслідком недостатнього дослідження в ній судами обставин і доказів, а така зміна, у свою чергу, вплине на правові висновки у ній.

Доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №203/6039/15 (203/6039/15), є необґрунтованими, оскільки у цій справі містяться відмінні від справи, яка переглядається обставини, зокрема щодо змісту умов контракту і підстав його дострокового розірвання. У наведеній справі умовами контракту, укладеним з працівником у якості підстави для його розірвання до закінчення терміну його дії обумовлено систематичність невиконання без поважних причин квартального та річного фінансового планів підприємства та показників, у зв`язку з чим, в рамках розгляду зазначеної справи судами перевірялись обставини систематичності невиконання працівником цих умов. У справі, яка переглядається, зміст допущених керівником комунального закладу охорони здоров`я порушень умов контракту та їх невиконання, а також обумовлені у контракті умови його дострокового розірвання є іншими.

Інші доводи касаційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, зокрема щодо встановлення порушень нею умов контракту, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин у тому контексті, який на думку позивача свідчить про відсутність підстав для її звільнення з підстав, передбачених контрактом відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

Проте такі аргументи належним чином перевірені судами попередніх інстанцій та спростовані під час розгляду справи з урахуванням установлених конкретних обставин та поданих сторонами доказів.

Суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у не скасованій апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів в оскаржуваній частині не спростовують.

Залишаючи без змін постанову апеляційного суду та рішення суду першої інстанції у нескасованій апеляційним судом частині, колегія суддів не вбачає підстав для залишення без змін оскаржуваного додаткового рішення місцевого суду, оскільки, вирішені у ньому питання стосуються часткового задоволення позовних вимог і саме у цій частині судове рішення скасовано та у задоволенні позову апеляційним судом відмовлено.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2020 року у не скасованій апеляційним судом частині, та постанову Кропивницького апеляційного суду від 17 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко