Справа № 747/212/21
Провадження № 2/747/94/21
РІШЕННЯ

іменем України

29.07.2021 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої судді Косенко Ю.Л.,

секретаря Божко Л.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Нечая В.І.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Талалаївського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в якому вказала, що 21 лютого 2014 року зареєструвала шлюб із відповідачем, який було розірвано 18 червня 2020 року. За період шлюбу разом з відповідачем набули спільне майно. ОСОБА_1 просить поділити належне їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності майно, виділивши їй - два пледи вартістю 760 гривень; плед великий вартістю 550 гривень; накидку для стрижки вартістю 100 гривень; ножиці перукарські -2 шт. загальною вартістю 1200 гривень; машинку для стрижки вартістю 900 гривень; фотоапарат вартістю 500 гривень; соковижималку вартістю 600 гривень; набір посуду-сервіз вартістю 600 гривень; машинку для виправлення кришок вартістю 590 гривень; міксер «Сатурн» вартістю 600 гривень; січкарню вартістю 1000 гривень; причіп для легкового автомобіля вартістю 8000 гривень; машинку пральну вартістю 1000 гривень; снігохід вартістю 1600 гривень; сушарку вартістю 1200 гривень; перину вартістю 2000 гривень; санки вартістю 400 гривень; кавоварку вартістю 790 гривень; коврове покриття вартістю 3500 гривень; набір меблів «Глорія»- ліжко, матрац та трюмо загальною вартістю 9000 гривень, а всього на загальну суму - 33290 гривень.

Відповідачу просить виділити бензокосу вартістю 1690 гривень; болгарку вартістю 1500 гривень; дрель вартістю 1500 гривень; журнальний столик на колесах вартістю 600 гривень; ноутбук «Асус» вартістю 9600 гривень; саморобний трактор вартістю 16000 гривень; мікрохвильову піч вартістю 1400 гривень; вікна металопластикові 3 шт. вартістю 4000 гривень; морозильну камеру «Лібертон» вартістю 5000 гривень; тумбочку під телевізор вартістю 780 гривень; зварювальний апарат вартістю 2400 гривень; кухонний куточок вартістю 2000 гривень; морозильну камеру «Лібертон» вартістю 5000 гривень; мультиварку вартістю 2000 гривень, а всього на загальну суму - 53470 гривень.

Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 29 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 09.00 год. 19 травня 2021 року.

У підготовчому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала, просила провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, але зазначила, що у позовній заяві нею помилково двічі вказано морозильну камеру «Лібертон» вартістю 5000 грн. Також пояснила, що снігохід вартістю 1600 грн відповідач віддав їй раніше, і він знаходиться у неї, а санки - це подарунок їх сину.

У підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, не заперечував щодо виділення позивачці наступного майна, набутого під час шлюбу: набору меблів «Глорія», що складається з ліжка, матрацу та трюмо; пледів у кількості 3 шт., накидки для стрижки, ножиці перукарські 2 шт., машинку для стрижки, фотоапарат, набір посуду, машинку для виправлення кришок, міксер «Сатурн», сушарку, перину, кавоварку, коврове покриття. Погодився із вартістю даного майна, що визначена позивачкою. Щодо виділення позивачці січкарні та пральної машинки, що набуті у шлюбі, не погоджується та бажає, щоб ці речі залишилися йому. Не визнав повністю, що під час перебування у шлюбі з позивачкою було придбано бензокосу вартістю 1700 грн, болгарку вартістю 1500 грн, дрель вартістю 1500 грн, саморобний трактор вартістю 16000 грн, морозильну камеру «Лібертон» вартістю 5000 грн, зварювальний апарат інжекторний вартістю 2400 грн, причіп до легкового автомобіля вартістю 8000 грн. Не пам`ятає чи була придбана у шлюбі соковижималка вартістю 600 грн. Санки належать сину та знаходяться у батьків позивачки. Обставини набуття у шлюбі іншого майна, вказаного ОСОБА_1 у позові та його вартість визнав.

Ухвалою суду від 19 травня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також пояснила, що соковижималка вартістю 600 грн, яка вказана нею у позовній заяві, як спільне майно подружжя, належить її батькам. Вона взяла її у тимчасове користування, і на даний час соковижималка залишилася у будинку ОСОБА_2 ..

Представник позивача адвокат Нечай В.І. просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнав частково, не заперечував щодо виділення позивачці майна, яке він вказав під час підготовчого засідання у справі. Щодо виділення позивачці січкарні та пральної машинки, що набуті у шлюбі, не погоджується, бажає залишити собі. В іншій частині позов не визнає.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі доходить наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2014 року, який було розірвано 18 червня 2020 року (а.с. 7). Мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с 6)

26 лютого 2021 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_6 (а.с.11).

Відповідно до акту від 13.08.2020, складеного комісією в складі селищного депутата Огій Л.М., дільничного офіцера поліції Яременко Л.О., ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , комісія прибула за викликом ОСОБА_7 до господарства колишнього чоловіка ОСОБА_2 для опису майна. ОСОБА_2 вдома не перебував, по телефону повідомив, що комісію до опису майна не допускає ( а.с.5).

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 , просить у судовому порядку поділити у натурі майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, так як майно знаходиться у будинку відповідача і добровільно ОСОБА_2 не бажає провести його поділ.

За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За статтею 63 СК України здійснення подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Статтею 69 СК України визначено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, що передбачено ч.1 та ч. 2 ст. 71 СК України або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За містом роз`яснень, викладених у п. 24 зазначеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Як зазначено у п. 23 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно з ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У позові ОСОБА_1 просить поділити в натурі наступне майно, як спільну сумісну власність подружжя: два пледи вартістю 760 гривень; плед великий вартістю 550 гривень; накидку для стрижки вартістю 100 гривень; ножиці перукарські -2 шт. загальною вартістю 1200 гривень; машинку для стрижки вартістю 900 гривень; фотоапарат вартістю 500 гривень; соковижималку вартістю 600 гривень; набір посуду-сервіз вартістю 600 гривень; машинку для виправлення кришок вартістю 590 гривень; міксер «Сатурн» вартістю 600 гривень; січкарню вартістю 1000 гривень; причіп для легкового автомобіля вартістю 8000 гривень; машинку пральну вартістю 1000 гривень; снігохід вартістю 1600 гривень; сушарку вартістю 1200 гривень; перину вартістю 2000 гривень; санки вартістю 400 гривень; кавоварку вартістю 790 гривень; коврове покриття вартістю 3500 гривень; набір меблів «Глорія»- ліжко, матрац та трюмо вартістю 9000 гривень; бензокосу вартістю 1690 гривень; болгарку вартістю 1500 гривень; дрель вартістю 1500 гривень; журнальний столик на колесах вартістю 600 гривень; ноутбук «Асус» вартістю 9600 гривень; саморобний трактор вартістю 16000 гривень; мікрохвильову піч вартістю 1400 гривень вікна металопластикові 3 шт. вартістю 4000 гривень; морозильну камеру «Лібертон» вартістю 5000 гривень; тумбочку під телевізор вартістю 780 гривень; зварювальний апарат вартістю 2400 гривень; кухонний куточок вартістю 2000 гривень; морозильну камеру «Лібертон» вартістю 5000 гривень; мультиварку вартістю 2000 гривень.

Відповідач під час підготовчого провадження у справі не визнав повністю, що у шлюбі з позивачкою було набуто бензокосу вартістю 1700 грн, болгарку вартістю 1500 грн, дрель вартістю 1500 грн, саморобний трактор вартістю 16000 грн, морозильну камеру «Лібертон» вартістю 5000 грн, зварювальний апарат вартістю 2400 грн, причіп до легкового автомобіля вартістю 8000 грн, та заперечував щодо віднесення даних речей до майна спільної сумісної власності подружжя. Свою позицію відповідач підтримав і під час судового розгляду справи по суті.

Будь - яких доказів існування зазначеного майна - бензокоси вартістю 1700 грн, болгарки вартістю 1500 грн, дрелі вартістю 1500 грн, саморобного трактора вартістю 16000 грн, морозильної камери «Лібертон» вартістю 5000 грн, зварювального апарату вартістю 2400 грн, причіпа до легкового автомобіля вартістю 8000 грн, та набуття його у шлюбі з ОСОБА_2 позивачкою суду не надано. За таких обставин суд позбавлений можливості віднести вказане майно до спільного сумісного майна подружжя та розділити його за недоведеністю, тому у цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Також не підлягає поділу, як спільне сумісне майно подружжя, соковижималка вартістю 600 грн, яка належить батькам позивачки, про що ОСОБА_1 пояснила у судовому засіданні, та санки вартістю 400 грн, що подаровані сину.

З урахуванням пояснень наданих відповідачем на підготовчому засіданні та під час судового розгляду справи, суд доходить висновку, що в рахунок поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, необхідно виділити у натурі ОСОБА_1 наступне майно - набір меблів «Глорія», що складається з ліжка, матрацу та трюмо, загальною вартістю 9000 гривень; плед великий вартістю 550 гривень та два пледи дитячі загальною вартістю 760 гривень; накидку для стрижки вартістю 100 гривень; ножиці перукарські -2 шт. загальною вартістю 1200 гривень; машинку для стрижки вартістю 900 гривень; фотоапарат вартістю 500 гривень; набір посуду-сервіз вартістю 600 гривень; машинку для виправлення кришок вартістю 590 гривень; міксер «Сатурн» вартістю 600 гривень; сушарку вартістю 1200 гривень; перину вартістю 2000 гривень; кавоварку вартістю 790 гривень; коврове покриття вартістю 3500 гривень; снігохід вартістю 1600 гривень, всього на загальну суму 23890 гривень.

Відповідачу ОСОБА_2 виділити у натурі наступне майно січкарню вартістю 1000 гривень; пральну машину вартістю 1000 гривень; журнальний столик вартістю 600 гривень; ноутбук «Асус» вартістю 9600 гривень; мікрохвильову піч вартістю 1400 гривень; вікна металопластикові - 3 шт. загальною вартістю 4000 гривень; тумбочку під телевізор вартістю 780 гривень; кухонний куточок вартістю 2000 гривень; мультиварку вартістю 2000 гривень, всього на загальну суму 22380 гривень. Оскільки відповідачем не оспорюється вартість вищевказаних речей, що виділяються сторонам судом у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, та визнається факт набуття їх у шлюбі з позивачкою, то, відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши у натурі ОСОБА_1 наступне майно - набір меблів «Глорія», що складається з ліжка, матрацу та трюмо, загальною вартістю 9000 гривень; плед великий вартістю 550 гривень та два пледи дитячі загальною вартістю 760 гривень; накидку для стрижки вартістю 100 гривень; ножиці перукарські -2 шт. загальною вартістю 1200 гривень; машинку для стрижки вартістю 900 гривень; фотоапарат вартістю 500 гривень; набір посуду-сервіз вартістю 600 гривень; машинку для виправлення кришок вартістю 590 гривень; міксер «Сатурн» вартістю 600 гривень; сушарку вартістю 1200 гривень; перину вартістю 2000 гривень; кавоварку вартістю 790 гривень; коврове покриття вартістю 3500 гривень; снігохід вартістю 1600 гривень.

Виділити у натурі ОСОБА_2 наступне майно січкарню вартістю 1000 гривень; пральну машину вартістю 1000 гривень; журнальний столик вартістю 600 гривень; ноутбук «Асус» вартістю 9600 гривень; мікрохвильову піч вартістю 1400 гривень; вікна металопластикові - 3 шт. загальною вартістю 4000 гривень; тумбочку під телевізор вартістю 780 гривень; кухонний куточок вартістю 2000 гривень; мультиварку вартістю 2000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , номер РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Нечай Володимир Іванович, ордер серія СВ №1014437 від 02.06.2021, договір від 02.06.2021, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , номер РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 06 серпня 2021 року.

Суддя Ю. Л. Косенко