КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/938/21
Провадження № 2/534/563/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Сидоренко Т.Ю.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа - Горішньоплавнівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому прохає визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 , яка заповіту за життя не склала. Позивач у встановлений законом шестимісячний термін звернулася до Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори для вирішення прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено в зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на вказане нерухоме майно.

Ухвалою суду від 10.06.2021 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06.07.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся на адресу суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача. На задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутність представника міської ради. При ухваленні рішення прохав врахувати подану 05.07.2021 заяву, в якій у задоволенні позову ОСОБА_1 прохають відмовити в зв`язку з відсутністю доказів перебування ОСОБА_2 членом житлово-будівельного кооперативу.

Представник Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено наступне.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 11.05.2020 Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.6).

Як вбачається з повідомлення Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не було документ, що посвідчує права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а.с.7).

Пунктом 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Померла ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на квартиру - не отримала, однак протягом всього життя проживала в спірній квартирі як член житлово-будівельного кооперативу «Золотинка».

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991року , який набрав сили з 15.04.1991року та діяв на час виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Пунктом 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» (з подальшими змінами та доповненнями), передбачено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд.

Як роз`яснено п.п.б) п.11постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», слід враховувати, що при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Тобто документом, що підтверджував право власності, була довідка про повну сплату пайового внеску.

Відповідно до довідки, виданої ОСББ «Золотинка» 03.06.2021, ОСОБА_2 , 1942 року народження, була членом житлово-будівельного кооперативу «Золотинка», який рішенням загальних зборів власників № 22/129 від 12.03.1998 реорганізовано в ОСББ «Золотинка». ОСОБА_2 пайовий внесок на квартиру АДРЕСА_1 сплачено в повному обсязі 26.01.1988 (а.с.8).

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається з повідомлення Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори, щодо майна померлої ОСОБА_2 заведена спадкова справа № 122/2020. Єдиним спадкоємцем померлої, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку є її онука ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям , як майнового права зумовлює входження права до неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтво про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Відсутність реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 , не є перешкодою для реалізації ОСОБА_1 права на прийняття спадщини після ОСОБА_2 . Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права до неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтво про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника у повному обсязі.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом приписів ст.16 ЦК України захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України, є визнання права.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Заперечення відповідача проти задоволення позову, в яких представник відповідача посилається на відсутність доказів перебування померлої ОСОБА_2 у членах житлово будівельного кооперативу «Золотинка», суд не приймає до уваги, оскільки вказана обставина спростовується довідкою виданою ОСББ «Золотинка» від 03.06.2021, згідно якої ОСОБА_2 , 1942 року народження, була членом житлово-будівельного кооперативу «Золотинка», який рішенням загальних зборів власників № 22/129 від 12.03.1998 реорганізовано в ОСББ «Золотинка». ОСОБА_2 пайовий внесок на квартиру АДРЕСА_1 сплачено в повному обсязі 26.01.1988 (а.с.8).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-365 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Цивільний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до п. 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області, , адреса: 39800,Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вулиця Миру, 24.
Третя особа:Горішньоплавнівська державна нотаріальна контора, , адреса: 39800, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, проспект Героїв Дніпра, 30.

Суддя Т.О.Куц

Повний текст судового рішення складено 10.08.2021.