Справа № 163/615/21
Провадження № 2/163/193/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, починаючи з 01 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем близько року перебувала у близьких стосунках, спільно проживали, були заручені та планували в подальшому одружитись. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 , проте перед народженням дитини стосунки з відповідачем погіршились і він переїхав проживати до своїх батьків в село Старовойтове Любомльського району. Оскільки офіційно шлюб не реєстрували, в свідоцтві про народження батьком дитини записаний ОСОБА_4 . Відповідач до відділу ДРАЦС для реєстрації народження дитини не з`явився, проте свого батьківства стосовно дитини не заперечує. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні. На даний час єдиним її доходом є щомісячна допомога при народженні дитини, тому самостійно утримувати дитину неспроможна. Відповідач жодної участі у житті дитини не приймає, матеріально не забезпечує, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним та має тимчасові заробітки.

Провадження в справі відкрито ухвалою від 01 червня 2021 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Сторони в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не сповістили, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується інформацією з інтернет-сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованих поштових відправлень за трек-номером.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Обставин, які б перешкоджали розгляд справи по суті, не встановлено, тому у відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначений ОСОБА_4 .

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 26 грудня 2020 року відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в актовому записі про народження записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Малолітня ОСОБА_5 проживає з матір`ю, позивачем ОСОБА_1 , та її родиною по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Колодяженської сільської ради Ковельського району Волинської області про склад сім`ї від 26 лютого 2021 року № 558.

Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.122 ЦК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно з ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Стаття 128 СК України передбачає визнання батьківства за рішенням суду та визначає, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

На підставі досліджених у справі доказів судом встановлено, що у шлюбі сторони не перебували; батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записаний ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері, позивача ОСОБА_1 .

Позивач у позовній заяві зазначила, що відповідач до органу ДРАЦС для реєстрації народження дитини не прибув, а відтак відповідної заяви про своє батьківство не подавав, тому ім`я та по батькові батька дитини вона могла зазначити на власний вибір.

Доказів того, що батьківство відповідача ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено рішенням суду позивач не надала.

Отже, батьківство відповідача стосовно малолітньої ОСОБА_5 у встановленому ст.121 СК України порядку позивач не довела.

У зв`язку із цим, а також в силу ч.6 ст.81 ЦПК України, яка визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд відхиляє доводи позивача про відсутність зі сторони відповідача заперечень щодо свого батьківства та сам факт неподання останнім відзиву на позовну заяву.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зміст наведеної норми у своєму взаємозв`язку із положеннями ст.121 СК України дає підстави для висновку, що обов`язок по утриманню дитини покладається на особу (батька, матері), щодо якої доведено походження дитини.

Оскільки батьківство відповідача стосовно малолітньої ОСОБА_5 не доведено, відомості про батька дитини вчинені зі слів матері в порядку ч.1 ст.135 СК України, тому суд не вбачає законних підстав вважати, що у відповідача виникли права та обов`язки батька відносно цієї дитини, у тому числі по її утриманню.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог до відповідача належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки обов`язок утримувати дитину виникає у батьків, а у цій справі факт батьківства відповідача стосовно дитини позивача не доведено.

Таким чином, судом встановлено підстави для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Ім`я відповідача ОСОБА_2 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій