ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року

м.Суми

Справа №581/1002/20

Номер провадження 22-ц/816/1133/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Шершак Гукової Аліни Миколаївни, на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 травня 2021 року в складі судді Кузьмінського О.В., постановленого в сел. Липова Долина, повний текст судового рішення складено 14 травня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач в грудні 2020 року звернулася до суду з позовом, в якому просила суд виділити їй із спільного майна подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 64,1 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :05:004:0410 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0585 га, кадастровий номер :05:004:0411 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

Виділити ОСОБА_2 із спільного майна подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 64,1 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :05:004:0410 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0585 га, кадастровий номер :05:004:0411 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що в період з 26.02.2011 року по 17.01.2020 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі. Від вказаного шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею. В період перебування в шлюбі ними було придбано житловий будинок загальною площею 64,1 м2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0600 га, з кадастровим номером :05:004:0410 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,0585 га, кадастровий номер :05:004:0411 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Згоди щодо розподілу спільного майна вони з відповідачем дійти не можуть. Вказує, що оскільки вказане майно придбано в період шлюбу з відповідачем, воно підлягає поділу.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 травня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку загальною площею 64,1 кв.м. та 1/2 частину господарських будівель, що розташовані в АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0600 га (кадастровий номер :05:004:0410) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0585 га (кадастровий номер :05:004:0411) для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку загальною площею 64,1 кв.м. та 1/2 частину господарських будівель, що розташовані в АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0600 га (кадастровий номер :05:004:0410) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0585 га (кадастровий номер :05:004:0411) для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 .

У задоволенні позову в частині виділення майна відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно було придбане сторонами в період шлюбу, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя, де їх частки є рівними. За таких обставин спірне майно підлягає поділу. Оскільки спільне майно подружжя є неподільним, суд дійшов висновку про необхідність визнати за подружжям ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 адвокат Шершак Гукова А.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення судом фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції було порушено принцип змагальності сторін та диспозитивності. Зазначає, що суд оголосив перерву для надання можливості стороні відповідача 20 хв. часу для оформлення письмової заяви про відвід судді, без з`єднання з представником відповідача за допомогою системи «EASYCON» суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення у вказаній справі, про що представник відповідача не була обізнана. Після оформлення письмового клопотання про відвід судді та його направлення на адресу суду представником відповідача було з`ясовано що суд видалився до нарадчої кімнати. Вказує, що судом першої інстанції було прийняте процесуальне рішення без участі представника позивача та відповідача. Зазначає, що частиною 3 статті 223 ЦПК України суд першої інстанції в разі виникнення технічних проблем був зобов`язаний відкласти розгляд справи, чого останнім зроблено не було.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Ухвалою апеляційного суду від 05.07.2021р. апеляційна скарга на ухвалу Липоводолинського райсуду Сумської області від 28.04.2021р. щодо повернення ОСОБА_2 зустрічної заяви визнана не поданою і повернуто заявнику.

Сторони про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином завчасно, але до суду не прибули.

Представник відповідач подала заяву про відкладення розгляду справи через перебування у відпустці за межами Сумської області, при цьому не надав доказів на підтвердження зазначеної причини відкладення справи.

Враховуючи відсутність клопотання з боку відповідача щодо його участі у справі, не обов`язковість явки в судове засідання апеляційного суду та відсутність доказів, які б підтвердили поважність заявленої представником відповідача причини відкладення слухання справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи в період з 26 лютого 2011 року по 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 грудня 2019 року шлюб між ними розірвано (а.с. 7-8).

Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 9, 10).

Згідно з копіями договорів купівлі-продажу житлового будинку від 17 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Доничем Г.М., зареєстрованого в реєстрі за № 36, купівлі-продажу земельної ділянки від 17 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Доничем Г.М., зареєстрованого в реєстрі за № 433, купівлі-продажу земельної ділянки від 17 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Доничем Г.М., зареєстрованого в реєстрі за № 432 (а.с. 11-22), під час шлюбу позивач ОСОБА_1 придбала нерухоме майно, а саме: житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0585 га (кадастровий номер :05:004:0411) для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0600 га (кадастровий номер :05:004:0410) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 200038466, 200047810, 200042444 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , земельні ділянки площею 0,0585 га (кадастровий номер :05:004:0411) та площею 0,0600 га (кадастровий номер :05:004:0410), що розташовані в АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 (а.с. 28-30).

Мотивуючи свою апеляційну скаргу представник відповідача зазначила, що відповідач не погоджується з варіантом поділу спільного сумісного майна, що запропонований позивачем з огляду на те, що останній має намір проживати та користуватися домоволодінням та земельними ділянками, а тому вважає за необхідне поставити питання про сплату позивачу грошової компенсації за вартість ? частини спільного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до частин 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частинами 4,5 ст. 72 СК України визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідач ставлячи питання про сплату грошової компенсації позивачу за вартість 1/2 частини спільного майна не надав до суду доказів попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за подружжям ідеальних часток в цьому майні без його реального поділу, оскільки відповідачем внесення грошової суми на депозитний рахунок суду не було вирішено.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача в частині того, що суд першої інстанції видалився до нарадчої кімнати будучи обізнаним про те, що представником відповідача в письмовій формі викладається заява про відвід головуючого судді з огляду на наступне

З протоколу судового засідання вбачається, що під час судового засідання, що відбулося 11.05.2021 року представником відповідача ОСОБА_5 було заявлено усний відвід головуючому судді по справі в зв`язку з його упередженістю. Після цього, в 15 год. 16 хв. судом було оголошено перерву тривалістю 20 хв. для надання часу представнику відповідача для подання письмової заяви про відвід судді.

В 16 год 05 хв. судове засідання було поновлено, проте письмової заяви від представника відповідача про відвід головуючого судді до суду не надійшло. Разом з тим, оскільки вказана заява про відвід судді була проголошена представником відповідача усно, дана заява була вирішена, а в її задоволенні було відмовлено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Згідно з частиною 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи, що заява про відвід головуючому судді надійшла безпосередньо під час судового засідання і вказана заява була вирішена судом, колегія суддів визнає, що дійсно після перерви ухвала про вирішення заявленого усно відводу судді у справі було оголошено після відновлення провадження після спливу часу на перерву, коли ще не надійшла письмова заява про відвід. Така заява надійшла до суду вже після закінчення розгляду справи і оголошення вступної та резолютивної частини рішення, тому не було порушено норми процесуального права при вирішенні судом першої інстанції заяви про заявлений відвід головуючому судді по справі.

Відповідно до часини 3 ст. 376 ЦПК України порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу розглянуто неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

Однак, підстави відмови судді, озвучені представником відповідача у судовому засіданні є неупередженість судді через попередню відмову суду у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його необґрунтованістю.

Колегія суддів не визнає заявлені підстави відводу судді обґрунтованими, а тому приходить до висновку, що відмовив у задоволені заяви про відвід судді, головуючий відповідно до процесуального закону продовжив розгляд справи і ухвалив рішення вирішив спір по суті.

Колегія суддів вважає також необґрунтованими доводи відповідача, що викладені ним в апеляційній скарзі стосовно того, що суд першої інстанції розглянув справу без участі сторони відповідача та його представника та не відклав розгляду справи, з огляду на наступне.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 11.05.2021 року та протоколу відеоконференції від 11.05.2021 року № 284126, після закінчення наданої судом перерви представник відповідача на зв`язок по відеоконференції за допомогою програми EASYCON не вийшла на запрошення до трибуни не приєдналася до конференції.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України встановлено, що учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.

Згідно з частиною 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Посилання відповідача на п. 3 ч. 2 ст. 223 ЦПК, відповідно до якої суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи, колегія суддів вважає, необґрунтованими, оскільки норми вказаної статті врегульовують саме неявку учасника в судове засідання, а не неможливість його подальшої участі у вже розпочатому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через технічні проблеми, що виникли під час проведення судового засідання.

За таких обстави, колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Шершак Гукової Аліни Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю.Кононенко

О.І.Собина