Справа № 462/2293/18
УХВАЛА

12 серпня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Палюх Н.М.,

при секретарі Фіс В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові заяву АТ «Мегабанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник АТ «Мегабанк» 30.07.2021 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа №462/2293/18, виданого 03.08.2021 Залізничним районним судом м.Львова по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання. Вказану заяву мотивує тим, що 02.08.2018 набрало законної сили рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2018. На виконання рішення судом було видано виконавчий лист, який 14.01.2021 було направлено на примусове виконання до органу державної виконавчої служби засобами поштового зв`язку. Проте, при перевірці стану виконавчих проваджень АТ «Мегабанк» стало відомо, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 03.08.2021 Залізничним районним судом м.Львова у справі №462/2293/18 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк», не проводиться. На телефонний запит органом ДВС повідомлено, що такий виконавчий документ на їх адресу не надходив. У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи те, що виконавчий лист був втрачений при поштовій пересилці просить заяву задовольнити.

Представник заявника, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, однак його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, однак його неявка також не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, перевіривши матеріали заяви, оглянувши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити.

Як встановлено судом, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21.06.2018 року стягнуто із ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №123-028-850-2-17-Г від 02.11.2017 року в розмірі 45578 / сорок п`ять тисяч п`ятсот сімдесят вісім/ грн. 06 коп. та 1762 грн. судового збору. На підставі вказаного рішення суду 03.08.2018 року було видано виконавчий лист №462/2293/18.

У своїй заяві представник АТ «Мегабанк» зазначає, що оригінал виконавчого листа було втрачено при поштовій пересилці до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Отже, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 в справі № 2-1053/10 зроблено висновок, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

До того ж при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Отже, підставами для видачі дубліката виконавчого листа є, насамперед, доведеність втрати оригіналу виконавчого листа.

Водночас Конституційний Суд України в рішенні від 27.01.2010 № 3рп/2010 (справа № 1-7/2010) у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) констатував, що відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Також ст. 6 Конвенції, що поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28.07.1999 в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19.03.1997 в справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до §§ 51-53 рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Відповідно до ч.1ст. 433 ЦПК України(в редакції від 15.12.2017 року), у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З листа начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вбачається, що згідно даних АСВП на адресу Відділу виконавчий лист №462/2293/18 від 03.08.2018, виданий Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 45578,06 грн. заборгованості на користь АТ «Мегабанк», не надходив.

На підставі наведеного, суд вважає, що заява АТ «Мегабанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було втрачено при поштовій пересилці, що унеможливлює подальше виконання рішення суду, а тому слід видати дублікат такого та поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №462/2293/18, виданого 03.08.2021 Залізничним районним судом м. Львова.

Керуючись ст. ст. 442 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд-

постановив:

Заяву АТ «Мегабанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Поновити АТ «Мегабанк» строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №462/2293/18 , виданого Залізничним районним судом м. Львова у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Видати дублікат виконавчого листа №462/2293/18 відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2018 по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Повне судове рішення складено 12.08.2021 року.

Суддя: