ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/723/21
Провадження № 22-ц/4820/1208/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Філіпчук О. В.,

з участю в режимі відеоконференції

представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 688/723/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_3 , на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2021 року (суддя Березюк Н. П.) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Шепетівської міської ради, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню. В обґрунтування зазначав, що рішенням Районного суду Люблін-Схід з головним офісом у Свідніку IV Відділу Сім`ї і Неповнолітніх від 26 жовтня 2020 року, яке набрало законної сили 03 листопада 2020 року, задоволено його позовні вимоги про визначення місця проживання дітей та встановлено місце проживання малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком. На початку 2018 року під приводом тимчасового перебування сина ОСОБА_6 на канікулах в Україні ОСОБА_2 виїхала з ним за межі Республіки Польща і дитину не повернула.

Тому ОСОБА_1 просив визнати на території України рішення Районного суду Люблін-Схід з головним офісом у Свідніку IV Відділу Сім`ї і Неповнолітніх від 26 жовтня 2020 року, яке набрало законної сили 03 листопада 2020 року, номер справи IV Nsm 527/18, яким встановлено місце проживання малолітніх дітей з батьком.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2021 року у задоволенні клопотання відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, через представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення клопотання. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. При розгляді клопотання суд вдався до оцінки законності та правильності рішення іноземного суду. Відповідно до Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 24.05.1993 громадяни України користуються на території Польщі у сфері своїх особистих та майнових прав таким же правовим захистом, як і громадяни Польщі. Суд не взяв до уваги те, що діти мають карти постійного проживання на території Республіки Польща та зареєстровані з батьком, не врахував їх якнайкращі інтереси відповідно до Конвенції про права дитини і практики ЄСПЛ. Саме батьком створені належні умови для виховання і розвитку дітей. Звернення з позовом до суду за місцем реєстрації батька і дітей відповідає вимогам закону. В порушення вимог законодавства у суду не виникло необхідності запитати роз`яснення іноземного суду про всі обставини ухваленого рішення та витребувати документи, наявні у справі про визначення місця проживання дітей. Помилковим є висновок суду, що питання про визначення місця проживання дитини вирішено компетентним органом держави Україна - органом опіки та піклування, оскільки рішення іноземного суду про визначення місця проживання дітей набрало законної сили та не оскаржувалось ОСОБА_2 . Остання також зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання сина ОСОБА_4 з матір`ю. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2019 року позовна заява залишена без розгляду.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала. Представник ОСОБА_2 визнав її необґрунтованою у повному обсязі.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2013 року розірвано шлюб між подружжям ОСОБА_7 і ОСОБА_1 . Між батьками виник спір щодо місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 18 жовтня 2018 року № 302 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_7 (тепер ОСОБА_2 )

Рішенням Районного суду Люблін-Схід з головним офісом у Свідніку IV Відділу Сім`ї і Неповнолітніх від 26 жовтня 2020 року, яке набрало законної сили 03 листопада 2020 року, встановлено місце проживання малолітніх ОСОБА_9 нар. ІНФОРМАЦІЯ_3 у Шепетівці (Україна) та ОСОБА_10 нар. ІНФОРМАЦІЯ_4 в Шепетівці (Україна) з батьком ОСОБА_11 .

Заявник звернувся з клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд виходив з того, що розгляд справи про визначення місця проживання дитини підлягає вирішенню за законодавством Договірної Сторони, громадянином якої є дитина.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 471 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно зі статтею 48 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого постановою Верховної Ради № 3941-XII від 04.02.94 (далі - Договір), винесені судами однієї Договірної Сторони рішення з цивільних немайнових справ, що набрали законної сили, а в справах, що стосуються батьківських прав, рішення, що не набрали законної сили, але підлягають негайному виконанню, визнаються на території іншої Договірної Сторони без проведення дій про визнання, якщо суди іншої Договірної Сторони не винесли раніше правомірного рішення в тій самій справі, або якщо не були виключно компетентні, на підставі цього Договору, а у випадку відсутності такого врегулювання в Договорі - на підставі чинного законодавства цієї Договірної Сторони.

Відповідно до частин 6 і 7 статті 473 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

У визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених статтею 468 цього Кодексу.

На підставі частини 1 і пункту 3 частини 2 статті 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України.

За змістом статті 28 Договору в правових стосунках між батьками і дітьми, в тому числі аліментних обов`язках батьків застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина.

Малолітні діти ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянами України, що не заперечується представниками сторін. Вони мають зареєстроване місце проживання в Україні ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 30 вересня 2016 року та довідкою про склад сім`ї від 16 листопада 2020 року, виданою відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради.

Отже, суд, установивши зазначені обставини, прийшов до обґрунтованого висновку, що спір підлягав вирішенню за законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У зв`язку з наведеним вище апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 відповідно до статті 1 Договору користується на території Республіки Польща у сфері своїх особистих та майнових прав таким же правовим захистом, як і громадяни Польщі, що діти мають карти постійного проживання на території Республіки Польща і реєстрацію та проживання з батьком відповідає якнайкращим інтересам дітей, на правильність висновку суду першої інстанції щодо необхідності вирішення спору за законодавством України не впливає.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимогам законодавства у суду першої інстанції не виникло необхідності запитати роз`яснення іноземного суду про всі обставини ухваленого рішення та витребувати документи, наявні у справі, оскільки це є правом суду.

Не заслуговує на увагу твердження представника ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що при розгляді клопотання суд вдався до оцінки законності та правильності рішення іноземного суду, оскільки в ухвалі суду відсутня будь-яка оцінка законності та правильності рішення Районного суду Люблін-Схід з головним офісом у Свідніку IV Відділу Сім`ї і Неповнолітніх від 26 жовтня 2020 року.

Частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку суду про вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини компетентним органом держави Україна - органом опіки та піклування Шепетівської міської ради (рішення № 302 від 18 жовтня 2018 року), оскільки наявність такого рішення не перешкоджає зверненню з позовом до суду для вирішення спору.

Проте зазначена обставина не була підставою для відмови у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновку суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини у пункті 58 рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог закону і підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта