Провадження № 2-з/752/714/21
У Х В А Л А

26 серпня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.,

вирішивши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

у провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Провадження у справі відкрито 25.08.2021 року, з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Одночасно зі зверненням до суду з позовом позивачка просила вжити заходи його забезпечення, шляхом накладення арешту на майно,яке належало ОСОБА_4 на праві власності на час смерті та є спадковою масою спадщини, яка відкрилася після його смерті, а саме на:

машиномісце у напівпідземному паркінгу, загальною площею 21,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що на підставі Договору про поділ майна подружжя серія та номер: 1268, посвідченого Єременко Л. О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Ѕ частину нежитлових приміщень з № 1 по № 9 (групи приміщень № 12), № 1 (групи приміщень № 13), № І, з № 1 по № 8 (групи приміщень № 14) (в літ. А) загальною площею 213,4 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , що на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_2 від 20.06.2012 року, виданого Головним управлінням комунального майна м. Києва (Наказ № 452-В від 20.06.2012 року), зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

автомобіль марки INFINITI, модель QX50, 2019 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 8045.

В обгрунтування заяви посилається на те, що предметом позову є стягнення значної грошової суми боргу за договорами позики, які були укладені між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який станом на день звернення до суду з позовом помер. За даними позивача у власності ОСОБА_4 знаходилося рухоме та нерухоме майно, яке входить до складу спадщини та спадкоємцями якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У зв`язку з чим позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса з вимогою до зазначених вище спадкоємців по спадковій справі про наявність боргу та обов`язок останніх їх задовольнити, яка станом на момент звернення до суду з позовом відповідачами не виконана, зокрема відповідачкою ОСОБА_3 надано заперечення відповідно до змісту яких вона вважає вимогу безпідставною.

З зазначених вище підстав у позивачки є припущення того, що вказане вище майно, може бути відчужено, що в подальшому призведе до ускладнення виконання рішення. Забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що є спадковою масою спадщини, на думку позивачки, відповідатиме вимогам чинного законодавства України, зокрема, щодо співмірності вжитих заходів заявленим нею вимогам; розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості між заходом для забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

За правилами ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування виду забезпечення позову, який належить застосувати. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими вимогами.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що між сторонами у справі є спір щодо стягнення заборгованості за договорами позики в сумі 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч) доларів США.

Як убачається з матеріалів справи № 752/20207/21 позивачкою ОСОБА_1 було надано у позику грошові кошти в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.05.2018 року було еквівалентно 13 150 000 (тринадцяти мільйонам ста п`ятдесяти тисячам) гривень 00 копійок, які ОСОБА_4 зобов`язався повернути до 20 грудня 2020 року, що підтверджується Розпискою про отримання грошових коштів від 06 травня 2018 року та 04 серпня 2019 року грошові кошти в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США, , які ОСОБА_4 зобов`язався повернути до 04 серпня 2021 року, що підтверджується Розпискою про отримання грошових коштів від 04 серпня 2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується повторним Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 , виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 19 листопада 2020 року.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 було відкрито спадщину. За місцем відкриття спадщини приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. 19 листопада 2020 року заведена спадкова справа № 66784614, спадкоємцями якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 (як спадкоємець першої черги за законом) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (стаття 1282 ЦК України).

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову заявниця ОСОБА_1 зазначила, що 12 квітня 2021 року нею було подано до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколова О.Є. вимогу до спадкоємців по спадковій справі № 66784614 про наявність боргу померлого ОСОБА_4 та обов`язок спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити її вимоги, як кредитодавця.

Однак, станом на день звернення до суду з позовом відповіді позивачу не надіслано, грошові кошти на рахунок ОСОБА_1 не перераховано.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, та враховуючи можливий негативний вплив і наслідки на відновлення порушеного права позивача в разі встановлення неправомірних дій відповідачів, колегія суддів приходить до висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, оскільки відповідач наразі має можливість розпоряджатись зазначеним майном, підтверджень наявності у відповідача іншого майна матеріали справи не містять, а його відчуження до вирішення справи по суті може в подальшому значно утруднити виконання можливого рішення суду.

Отже, враховуючи предмет даного позову, а також зважаючи на те, що нерухоме та рухоме майно, яке просить арештувати заявник є спадковою масою спадкодавця ОСОБА_4 , який у свою чергу мав боргові зобов`язання перед позивачкою, підтверджень наявності в останнього іншого майна матеріали справи не містять, відповідно суд приходить до висновку, що заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне створити умови для виконання судового рішення ухваленого за заявленими позовними вимогами, у випадку задоволення їх судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,-

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Накласти арешт на :

квартиру, загальною площею 185,3 кв. м, житловою площею 92 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що на підставі Договору про поділ майна подружжя серія та номер: 1268, посвідченого Єременко Л. О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

машиномісце у напівпідземному паркінгу, загальною площею 21,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що на підставі Договору про поділ майна подружжя серія та номер: 1268, посвідченого Єременко Л. О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Ѕ частину нежитлових приміщень з № 1 по № 9 (групи приміщень № 12), № 1 (групи приміщень № 13), № І, з № 1 по № 8 (групи приміщень № 14) (в літ. А) загальною площею 213,4 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , що на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_2 від 20.06.2012 року, виданого Головним управлінням комунального майна м. Києва (Наказ № 452-В від 20.06.2012 року), зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

автомобіль марки INFINITI, модель QX50, 2019 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 8045.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.Г.Плахотнюк