Номер провадження: 22-ц/813/2405/21
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12.08.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/14547/19

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/2405/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави, в особі Одеської міської ради,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) державний реєстратор Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар Олексій Миколайович,

розглянув з власної ініціативи питання про витребування доказів під час розгляду цивільної справи за позовною заявою Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондара О.М., про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування у Державному реєстрі прав на нерухоме майно записів, витребування майна, за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Єршової Л.С. о 10 год. 50 хв. 22 січня 2020 року, повний текст рішення складений 31 січня 20201 року,

встановив:

У серпні 2019 року Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №3 (далі Прокурор) звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» (індексний номер 35101428 від 10.05.2017), на підставі якого площа квартири АДРЕСА_1 змінена з - 63,7 кв. м. до - 157,1 кв. м.; 2) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» (індексний номер 35274403 від 19.05.2017), на підставі якого закрито розділ щодо об`єкта нерухомого майна у зв`язку з поділом кв. АДРЕСА_1 ; 3) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №20494329 про право власності ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_1 ) на кв. АДРЕСА_1 , площею - 79,4 кв. м.; 4) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №20493552 про право власності ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_2 ) на кв. АДРЕСА_1 , площею - 77,7 кв. м.; 5) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №27202360 про право власності ОСОБА_3 (ІПН - НОМЕР_3 ) на кв. АДРЕСА_1 , площею - 77,7 кв.м.; 5) витребувати нерухоме майно - підвал (цоколь), площею - 58,7 кв. м., розташоване у будинку АДРЕСА_2 з незаконного володіння ОСОБА_3 (ІПН - НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_1 ) на користь Одеської міської ради; 6) встановити порядок виконання рішення, зазначивши, що це рішення суду є підставою для державної реєстрації права власності на приміщення підвалу (цоколю), площею - 58,7 кв. м., розташованого у будинку АДРЕСА_2 , за Одеською міською радою.

Прокурор обґрунтовує позовні вимоги тим, що реконструкція квартири, в результаті чого її площа була збільшена за рахунок приєднання належного територіальній громаді м. Одесі приміщення підвалу, є самочинною. Прийняття в експлуатацію реконструйованої квартири не відбулося. Тому, реєстрація права власності на збільшену квартиру є незаконною (Т. 1, а. с. 3 - 14).

У відзиві на позовну заяву адвокат Черновол Артур Олександрович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить суд відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду, зокрема, з цивільним позовом від імені органу місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, з наданням належних доказів, які би підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (т. 1 а.с. 144-148).

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державний реєстратор Комунального підприємства Новоселіської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. не скористались правом надання відзиву на позовну заяву. Відзиви на позов не надали.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 22 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позову Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондара О.М., про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування у Державному реєстрі прав на нерухоме майно записів, витребування майна

Рішення вмотивоване тим, що до суду позивач звернувся в серпні 2019 року, тобто за дев`ять місяців до спливу загального строку на звернення до суду. Таким чином, обґрунтування позивача про те, що Одеська міська рада не вживала жодних дій направлених на скасування незаконної державної реєстрації та визнання угоди недійсною є передчасним, оскільки до закінчення строку звернення до суду, цей орган має можливість вчинити дії, щодо захисту інтересів держави самостійно.

Прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду, зокрема, з цивільним позовом від імені органу місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, з наданням належних доказів, які би підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на кв. АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 не відновить права територіальної громади м. Одеси, у разі його порушення та є неефективним засобом захисту порушеного права.

Неправомірність володіння майном відповідачами за наявності чинних декларацій про готовність об`єктів до експлуатації, позивачем не доведена(т. 1 а.с. 181-191).

В апеляційній скарзі Перший заступник прокурора Одеської області просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, а саме, ст.ст.376, 387-388 ЦК України, ст. 128 ЦК УРСР, ст.ст. 29, 30, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 35 Закону УРСР «Про власність», ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та норм процесуального права, а саме, вимог ст.ст, 12, 56, 76-79, 263 ЦГЖ України, а також з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення у справі, через що воно підлягає скасуванню.

Відмовляючи прокурору у позові, суд дійшов необґрунтованого висновку щодо недоведеності приналежності спірного нежитлового підвального (цокольного) приміщення територіальній громаді в особі Одеської міської ради. Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог щодо неправомірності володіння майном відповідачами за наявності чинних декларацій про готовність об`єктів до експлуатації

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, а саме - правовий статус спірного нежилого підвального приміщення та його належність дійсному власнику відповідно до законодавства діючого на час виникнення права на це майно. При цьому висновки суду щодо недоведеності приналежності спірного нежитлового підвального (цокольного) приміщення будинку, яке увійшло у площу квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 належить (належало) на праві власності територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, не ґрунтуються на матеріалах справи та є невмотивованими.

У порушення наведених норм суд першої інстанції залишив поза увагою, що територіальною громадою набуто право власності на будівлю по АДРЕСА_2 вцілому, у тому числі й на підвальні нежилі приміщення у будинку ще до 2004 року, які перебувають на балансі КГІ «ЖКС» Порто-Франківський».

Зокрема, спірне майно було передано у комунальну власність на початку 90-х років під час розмежування загальнодержавного майна у відповідності до Закону УРСР «Про власність», постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 КзЗЗІ «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю та власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» та прийнятого на їх виконання рішення обласної ради.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 06.04.1992 №104 затверджено акти приймання-передачі майна у комунальну власність міста Одеси. Зокрема, акт від 18.02.1992 щодо передачі майна у галузі «житлово-комунальне господарство».

Прокурором та позивачем у відповідності до вимог ст. ст. 76-81 ЦПК України доведено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності відповідних дозволів на виконання будівельних робіт самочинно провели реконструкцію належної їм квартири шляхом приєднання до неї цокольного приміщення будинку, яке належить територіальній громаді міста Одеси, та збільшили відповідно площу квартири з 63,7 кв.м. до 157, 1 кв.м., яку не прийнято в експлуатацію на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора від 10.05.2017 щодо державної реєстрації прав власності на реконструйовану квартиру (копії витягів з Єдиного реєстру отриманих повідомлень додаються).

Більш того, з Єдиного реєстру отриманих повідомлень вбачається, що повідомлення про початок будівельних робіт № ОД 45 та № ОД 17, а також декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ОЖ 51 та №ОД 51, на які послався суд, зареєстровано відповідно у вересні 2018 року та у листопаді 2018 року, тобто після здійсненого 19.05.2017 поділу реконструйованої квартири (право власності на яку зареєстровано 10.05,2017) на дві окремі квартири площею по 77, 7 кв.м. та 79,4 кв.м. (копії витягів з Єдиного реєстру отриманих повідомлень додаються).

Право виконання будівельних робіт надається лише після отримання дозволу на їх виконання, а право власності на новостворений (реконструйований) об`єкт не може бути зареєстровано на самочинно збудований об`єкт, що не прийнятий до експлуатації

Утім, прокурором у відповідності до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» доведено наявність порушення інтересів держави у справі та не здійснення (неналежне здійснення) Одеською міською радою своїх владних повноважень та звернення до суду за захистом порушених прав територіальної громади, яке є у даному випадку єдиним ефективним засобом, тобто діяла не в інтересах відповідної територіальної громади.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №903/129/18 у постанові від 15,10.2019 дійшла висновку, що неважливо від причин неможливості самостійно звернутися до суду сам факт не звернення відповідною радою з позовом свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення відповідного майна.

Між тим, суд першої інстанції всупереч вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не враховано наведені висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, через що безпідставно відмовив у позові прокурора у тому числі через недоведеність підстав для представництва.

З матеріалів справи вбачається, що приналежне територіальній громаді мийно вибуло не у наслідок протиправних дій державних органів або помилку, її саме внаслідок послідовних дій відповідачів, що вказує на наявність очевидної протиправної схеми, направленої на незаконне захоплення цього майна у спосіб, що ставить добросовісність поведінки відповідачів під час набуття майна у власність під обґрунтований сумнів, що безпідставно залишилося поза увагою суду першої інстанції.(т. 1 а.с.196-204).

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу. Відзиву на апеляційну скаргу не надали.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22 січня 2020 року було залишено без руху (Т. 1, а. с. 217 - 218).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22 січня 2020 року (Т.1 а. с. 225 - 226).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.03.2020 року призначено розгляд апеляційної скарги у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 1, а. с. 227).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.03.2021 року витребувано з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області належним чином посвідчені копії усіх документів, на підставі яких видавалась Декларація про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єкту нерухомості, який розташований за адресою - АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_3 .

Витребувано у державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар Олексія Миколайовича реєстраційну справу щодо об`єкту нерухомості, який розташований за адресою - АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_3 .

На виконання вищевказаної ухвали апеляційного суду від Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області надійшла відповідь про те, що документи, які просить надати апеляційний суд, знаходяться в Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (Т. 2, а. с. 79 79 зворотна сторона).

У судовому засіданні за ініціативою суду на обговорення винесено питання про витребування з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради належним чином посвідчених копій усіх документів, на підставі яких видавалась декларація про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єкту нерухомості, який розташований за адресою - АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_3 .

У судовому засіданні прокурор Немашкало Р.М. не заперечував проти витребування зазначених доказів.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, колегія суддів вважає можливим розглянути питання про витребування доказів за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних права або виконанні обов`язків щодо доказів, а також і інших випадках, передбачених цим Кодексом, зокрема коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подають сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що для встановлення дійсних обставин по справі, перевірки доводів апеляційної скарги, їх з`ясування потрібні додаткові докази, які у матеріалах справи відсутні.

Для встановлення дійсних обставин по справі потрібні докази, які підлягають витребуванню з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

Враховуючи вищенаведене, необхідно витребувати з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради належним чином посвідчені копії усіх документів, на підставі яких видавалась декларація про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єкту нерухомості, який розташований за адресою - АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_3 .

Необхідно встановити строк надання вищевказаних відомостей - протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про витребування доказів не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 13, 77, 78, 81, 367, 368, 381, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Витребувати з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (65009, Одеська обл., місто Одеса, вул. Черняховського, будинок 6) належним чином посвідчені копії усіх документів, на підставі яких видавалась декларація про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єкту нерухомості, який розташований за адресою - АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_3 .

Вищевказані докази та відомості надати у строк протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 17 серпня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова