Справа № 428/2573/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Корнєвої Ю.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), -

ВСТАНОВИВ:

1. Рух справи, позиції сторін, процесуальні дії

1.1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу).

В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач посилається на те, що ОСОБА_4 працював водієм автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_1 на підставі трудового договору з 13.03.2014 по 07.04.2015.

27 липня 2014 року, приблизно о 17-10 год, відповідач, керуючи автобусом, в салоні якого знаходилося 30 пасажирів, рухався по автодорозі, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини та допустив перекидання транспортного засобу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди один пасажир автобуса загинула, дев`ять пасажирів отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Також, в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості отримали сім пасажирів. За цим фактом було порушено кримінальну справу № 414/1651/15-к. Вина відповідача підтверджується вироком Кремінського районного суду Луганської області від 09 квітня 2019 року по справі № 414/1651/15-к, згідно якого він був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В порядку ст. 128 КПК України Кремінським районним судом Луганської області вироком від 09 квітня 2019року по справі № 414/1651/15-к було розглянуто і задоволено цивільний позов потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на загальну суму 107387 (сто сім тисяч триста вісімдесят сім) гривень та позов на користь ОСОБА_8 на суму у загальному розмірі 37555 (тридцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 54 копійки. За рішенням суду з позивача було стягнуто на користь потерпілих 144942 (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 54 копійки. Позивачем було відшкодовано шкоду потерпілим згідно рішення суду в повному обсязі. Крім того, позивачем були сплачені комісійні витрати які склали 1320 (одна тисяча триста двадцять) гривень 54 копійки та виконавчий збір у розмірі 13091 (тринадцять тисяч дев`яносто одна) гривня 40 копійок.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в якості відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 161042,79 грн., а також стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 1610,43 грн.

1.2. Ухвалою суду від 29.03.2021 позовну заяву залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29.03.2021 заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 05.04.2021 було прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цій справі.

Ухвалою суду від 17.05.2021, яка відображена у протоколі судового засідання, було закрито підготовче засідання по справі та призначено її до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 22.07.2021 було відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 25.08.2021 було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу квартиру.

1.3. У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали уточнені позовні вимоги з підстав, викладених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. З копії трудового договору, укладеного 13.03.2014 між ОСОБА_1 (надалі - фізична особа) та ОСОБА_4 (надалі - працівник), зареєстрованим 13.03.2014 Сєвєродонецьким міським центром зайнятості, вбачається, що цей договір є безстроковим з 13.03.2014 за сумісництвом.

Згідно умов договору працівник зобов`язаний виконувати обов`язки водія автотранспортних засобів, якісно обслуговувати пасажирів, з матеріальною відповідальністю, дотриманням правил охорони праці та безпеки дорожнього руху.

2.2. Відповідно до вироку Кремінського районного суду Луганської області від 09.04.2019 по справі № 414/1651/15-к, залишеного без змін ухвалою Луганського апеляційного суду від 21.10.2019 та постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.03.2020:

- визнано винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- звільнено ОСОБА_4 від відбування основного та додаткового покарань на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

- цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 7387 (семи тисяч трьохсот вісімдесяти семи) гривень та моральну шкоду в розмірі 100000 (ста тисяч) гривень, а у загальному розмірі 107387 (сто сім тисяч триста вісімдесят сім) гривень;

- цивільний позов ОСОБА_8 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 7555,54 грн (семи тисяч п`ятисот п`ятдесяти п`яти гривень п`ятдесяти чотирьох копійок) та моральну шкоду у розмірі 30000 (тридцяти тисяч) гривень, а у загальному розмірі 37555,54 грн (тридцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень п`ятдесят чотири копійки).

У вироку встановлено, що перекидання транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 , через що і було вчинено кримінальне правопорушення, відбулося внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України.

Зі змісту вищевказаного вироку також вбачається, що під час вирішення питання про задоволення цивільних позовів суд керувався ч. 1 ст. 1172 ЦК України, оскільки злочин вчинено ОСОБА_4 під час виконання трудових обов`язків. При цьому Верховний Суд у своїй постанові окремо відзначив, що належним відповідачем є саме ФОП ОСОБА_1 .

2.3. З копій постанов про закінчення виконавчого провадження ВП № 60627277 та ВП № 60879031, винесених 02.03.2021 державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Цівенко Альоною Сергіївною, вбачається, що виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 414/1651/15-к, виданих 09.04.2019 та 07.11.2019 Кремінським районним судом Луганської області закінчені у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

Відповідно до копії листа Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 19655 від 30.04.2021, на виконанні у Сєвєродонецькому міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало зведене виконавче провадження № 64632717 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 . До складу зведеного виконавчого провадження № 64632717 входять наступні виконавчі провадження: ВП № 60627277 - примусове виконання судового рішення № 414/1651/15-к від 09.04.2019 р. про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 7555,54 грн. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн., а у загальному розмірі 37555,54 грн.; ВП № 60879031 - примусове виконання судового рішення № 414/1651/15-к від 09.04.2019 р. про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 7387 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000 грн., а у загальному розмірі 107387 грн. Керуючись статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню. Відповідно до цього, у ВП № 60627277 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 3755,55 грн та відповідно у ВП № 60879031 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10738,70 грн. Витрати виконавчого провадження за ВП 60627277 та ВП 60879031 складали 285,46 грн. Після надходження на депозитний рахунок Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у повному обсязі коштів, які підлягали стягненню та перераховані на рахунок стягувачів, зведене виконавче провадження було закінчено на підставі ч. 1 п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відомості щодо сплати позивачем в рахунок відшкодування завданої відповідачем шкоди на користь ОСОБА_8 в сумі 37555,54 грн. та на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в сумі 107387,00 грн., а також щодо сплати у зв`язку із цим позивачем виконавчого збору в загальній сумі 14494,25 грн., витрат на проведення виконавчих дій в сумі 285,46 грн. та комісійних витрат банку в сумі 1320,54 грн. підтверджуються копіями платіжних доручень та квитанцій, які надані позивачем.

3. Релевантні джерела права

3.1. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків..

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

3.2. Згідно ч. 1 ст. 130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Відповідно до п. 3 ст. 134 КЗпП відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Згідно ст. 137 КЗпП суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою.

У відповідності до ч. 3 ст. 233 КЗпП для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Згідно Прикінцевих положень КЗпП під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

3.3. Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 вищевказаного Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно статті 42 вищевказаного Закону кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

3.4. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. На підставі аналізу вищеописаних доказів суд приходить до висновку про те, що 27.07.2014 саме з вини відповідача, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України та вчинення кримінального правопорушення, відбулося заподіяння матеріальної та моральної шкоди іншим особам-потерпілим. Після цього, потерпілі звернулися до суду із позовами до ФОП ОСОБА_1 з вимогами про відшкодування шкоди. Суд ухвалив судове рішення, в якому стягнув з ФОП ОСОБА_1 як з роботодавця ОСОБА_4 на користь потерпілих розмір шкоди в порядку ч. 1 ст. 1172 ЦК у загальній сумі 144942 грн. 54 коп.

Отже, внаслідок протиправних, винних, переслідуваних у кримінальному порядку діянь ОСОБА_4 у позивача ФОП ОСОБА_1 як у роботодавця ОСОБА_4 виник обов`язок зі сплати шкоди на користь інших осіб. Вказана шкода в розмірі 144942 грн. 54 коп. була сплачена позивачем ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується письмовими доказами. Отже, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК, п. 3 ст. 134 КЗпП відповідач має понести перед позивачем повну матеріальну відповідальність в регресоному порядку на суму 144942 грн. 54 коп.

Суд враховує ступінь вини працівника - відповідача ОСОБА_4 , виключно внаслідок дій якого була завдана шкода. Суд також враховує конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно, а саме, що шкоду було заподіяно під час керування джерелом підвищеної небезпеки та під час виконання трудових обов`язків. За таких обставин, суд не вбачає підстав для зменшення розміру покриття шкоди, заподіяної працівником.

Таким чином, з ОСОБА_4 належить стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу суму в розмірі 144942 грн. 54 коп.

Крім того, з ОСОБА_4 належить стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 комісію за банківські послуги з приводу перерахування безготівкових грошових коштів в рахунок погашення шкоди у загальному розмірі 1320 грн. 54 коп. Вказані витрати були необхідними для належного виконання ФОП ОСОБА_1 вироку суду в частині відшкодування шкоди, завданої відповідачем.

4.2. Суд враховує, що про розмір заподіяної шкоди працівником та необхідність її відшкодування позивач ФОП ОСОБА_1 дізнався 21.10.2019, коли Луганський апеляційний суд своєю ухвалою залишив без змін вирок суду першої інстанції і цей вирок набрав законної сили.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Наступними багаточисленними постановами Кабінету Міністрів України цей карантин продовжувався не перериваючись до часу розгляду цієї справи.

Таким чином, відповідно Прикінцевих положень КЗпП строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди в даному випадку не закінчився.

4.3. Стосовно вимог про стягнення в порядку регресу з відповідача на користь позивача суми сплачених позивачем витрат виконавчого провадження та виконавчого збору суд зазначає наступне.

Зі змісту статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження є формою примусового виконання судових рішень. Разом з тим, будь-яке судове рішення в силу вимог статті 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання та може бути виконане боржником добровільно.

Отже, понесення позивачем витрат у зв`язку із примусовим виконанням вироку суду в частині стягнення шкоди не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із будь-якими діями відповідача. Позивач ФОП ОСОБА_1 зазнав витрат у зв`язку із здійсненням виконавчого провадження внаслідок невиконання вироку суду добровільно. За таких обставин, вказані витрати не можуть вважатися шкодою, яка має бути відшкодована працівником на користь роботодавця в порядку регресу згідно вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК та п. 3 ст. 134 КЗпП.

Таким чином, у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення виконавчих дій в сумі 285,46 грн. та виконавчого збору в сумі 14494,25 грн. належить відмовити.

4.4. Підводячи підсумок суд зазначає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача суму в розмірі 146263 грн. 08 коп. (144942,54 шкода + 1320,54 банківська комісія).

5. Розподіл судових витрат та вирішення інших процесуальних питань

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат на сплату судового збору за подання позову в сумі 1593,54 грн. та в сумі 16,90 грн. підтверджується квитанціями від 23.03.2021 та від 12.05.2021. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1462,63 грн. в рахунок відшкодування суми судового збору пропорційно розміру частково задоволених вимог.

Крім того, позивачем сплачено 1135 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, яка задоволена судом. Отже, з урахуванням задоволення 90,82 % позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід додатково стягнути 1030,81 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову (1135 х 0,9082).

5.2. На підставі ч. 7 ст. 158 ЦПК України, з урахуванням ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму в розмірі 146263 (сто сорок шість тисяч двісті шістдесят три) грн. 08 коп.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2493 (дві тисячі чотириста дев`яносто три) грн. 44 коп.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 25 серпня 2021 року.

Суддя Д.Б. Баронін