Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2324/20

Номер провадження: 2-о/511/13/21

10 серпня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі- Ніколас С.О.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Заяву обґрунтовує тим, що він народився на території Республіки Молдова, там працював та мав сім`ю. В квітні місяці 1991 року приїхав проживати на територію України з Республіки Молдова. З того часу проживає в с. Парканці Роздільнянського району Одеської області і по теперішній час, але офіційно зареєструвався за адресою проживання тільки 26.07.1993 року. В 1996 році намагався оформити документи, що встановлюють особу та змінити паспорт громадянина СРСР на паспорт громадянина України, але не зміг. Він також звертався до Консульства Республіки Молдова щодо належності його до громадянства Р. Молдови, однак йому було повідомлено, що громадянство Р. Молдови у нього не підтверджено. При звернені до міграційної служби України йому також було відмовлено в оформленні документів, в зв`язку з відсутністю відомостей проживання його на території України до 24.08.1991 року та рекомендовано звернутися до суду.

В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Також ОСОБА_1 в суді показав, що він приїхавши в квітні 1991 року спочатку проживав у гуртожитку с .Парканці з батьками, а потім в АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 , своєю цивільною дружиною. Працював в колгоспі «Перемога» с. Парканці Роздільнянського району Одеської області. Одружився.

Представника заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засіданні не з`явився. 03.03.2021 року на адресу суду від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов відзив про те, що заявником було порушено процедуру звернення до суду по справам щодо встановлення факту проживання на території України, а саме: заявник не звернувся до територіального підрозділу ГУ ДМС України в Одеській області з заявою встановленого зразка про набуття чи встановлення належності до громадянства України, а отже заявник не використав всі можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним, у зв`язку з чим просили суд залишити без розгляду вищевказану заяву про встановлення факту, оскільки мається спір про право. Також просили справу розглядати без участі їх представника. (а.с.39)

Заявник 19.03.2021 року направив на адресу суду відповідь на відзив, де зазначив, що він в усній формі звертався до заінтересованої особи, ним в правильній послідовності було виконано процедуру встановлення належності до громадянства України, висновок ГУ ДМС України в Одеській області про те, що встановлення факту проживання на території України є спробою заявника уникнути процедури прийняття до громадянства України є хибним, у зв`язку з чим у заявника відсутній спір про право, оскільки суд має встановити лише факт постійного проживання заявника на території України. (а.с.50)

Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до свідоцтва про народження (з перекладом) серії НОМЕР_1 , виданого на підставі актового запису №388, складеного 14.05.1961 року РАЦС м. Бендери, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем м. Бендери Республіка Молдова. Батьками ОСОБА_5 зазначені, батько ОСОБА_6 (за національністю українець), мати ОСОБА_7 (за національністю росіянка). (а.с.6,7)

Згідно паспорту громадянина СРСР ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 02.11.1981 року був зареєстрований по АДРЕСА_2 до 26.07.1991 року. З 08.07.1992 року по 29.09.1992 року був зареєстрований в с. Булхак Унгеньского району Р.Молдова. З 16.12.1993 року по 16.07.1993 року був зареєстрований в АДРЕСА_3 . (а.с.12)

З 26.07.1993 року зареєстрований по місцю проживання в с. Парканці Роздільнянського району Одеської області Україна.

З трудової книжки серії НОМЕР_2 , заведеної 23.08.1988 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.04.1991 року по 18.07.1992 року працював на Унгеньсоком м`ясокомбінаті Республіка Молдова, з 07.05.1992 року по 24.03.1993 року в колгоспі «Маяк». Офіційно працював на території України ОСОБА_1 з 07.05.1992 року. (а.с.15) З 09.08.1993 року працював в колгоспі «Перемога» Роздільнянського району Одеської області, тобто працевлаштувався на території України . (а.с. 14)

Згідно довідки Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 20.06.2019 року за №335, складеної зі слів довгожителів с. Парканці, ОСОБА_1 приїхав в с. Парканці на початку 1991 року. (а.с.13)

Згідно довідки Консульства Р. Молдова від 19.08.2020року за №105, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Державного реєстру населення Р. Молдова, громадянство Р. Молдови не отримував, і з питання оформлення документів Національної паспортної системи не звертався (паспортом громадянина Р. Молдови не документований). (а.с.17)

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , з початку 1991 року проживає в с. Парканці Роздільнянського району Одеської області.

Процесуальні дії, вчинені судом по справі.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.12.2020 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.02.2021 року, замінено та уточнено заінтересовану особу Роздільнянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на належну заінтересовану особу - Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.04.2021 року, відмовлено в задоволенні заяви ГУ ДМС України в Одеській області про залишення заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України без розгляду.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Певні види справ про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені ч. 1 ст. 315 ЦПК України, проте наведений перелік не вичерпний, та ч. 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Мета заяви про встановлення факту, що має юридичне значення в цілому та, зокрема, факту постійного проживання на території України, є обов`язковою та має бути зазначена у заяві про встановлення факту та в рішенні суду, що випливає зі ст. 318, 319 ЦПК України.

Згідно пояснень заявника в судовому засіданні та змісту заяви, встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року йому необхідне для набуття громадянства України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

На підставі п.п. 7-9 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 народився в м. Бендери Республіка Молдова 8 квітня 1961 року, згодом переїхав на територію України.

Заявник стверджував, що на постійне проживання в Україну приїхав на початку 1991 року, працевлаштувався та з того часу продовжує проживати в Україні, тут створив нову сім`ю.

Коли саме заявник ОСОБА_1 приїхав на території України заявником не зазначено, в судовому засіданні останній пояснив, що приїхав саме на початку 1991 року, жив спочатку в м. Роздільна Одеської області у гуртожитку, а потім в с. Парканці Роздільнянського району Одеської області, де працював в колгоспі, однак будь-яких підтверджень вищевказаного суду не надав.

Між тим, при дослідженні наданої суду копії паспорту встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований і мав постійне місце проживання в республіці Молдова і останній запис свідчить, що з 16.12.1993 року по 16.07.1993 року був зареєстрований в АДРЕСА_3 , тобто станом по 16.07.1993 року мав зареєстроване місце проживання на території іншої держави.

Також в ході дослідження копії трудової книжки ОСОБА_1 , судом встановлено, що останній з 07.05.1992 року по 24.03.1993 року продовжував працювати в Республіці Молдова в колгоспі «Маяк» і лише в 1993 році офіційно працевлаштувався на території України в колгоспі «Перемога» с. Парканці Роздільнянського району Одеської області, що також спростовує його доводи про те, що він працював та жив постійно в Україні з початку 1991 року.

Період його начебто проживання в м. Роздільна Одеської області в одному із гуртожитків міста в 1991 році взагалі нічим не підтверджений.

В свою чергу в підтвердження періоду постійно проживання ОСОБА_1 на території с. Парканці Роздільнянського району Одеської області з початку 1991 року заявник надав суду довідку Старостинської сільської ради, видану на підставі свідчень довгожителів с. Парканці по даному факту, тобто інших доказів проживання заявника ніж покази свідків у сільської ради також не було.

Тому суд, з метою перевірки даних, викладених у довідці задовольнив клопотання заявника про виклик до суду свідків, які могли підтвердити факт його проживання в Україні з початку 1991 року та факт постійного проживання в Україна станом на 24 серпня 1991 року.

Між тим заявлені для виклику та допиту в суді свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на розгляд даної справи не прибули і заявник в подальшому добровільно відмовився від їх допиту в суді.

Суд не прийняв до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , мешканців с. Парканці Роздільнянського району Одеської області, наявні в матеріалах справи, так як вони належним чином не оформлені, не містять анкетних даних цих осіб, копій паспортів, свідки не попереджені про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення.

Таким чином, вищенаведені безспірні письмові докази, в яких міститься на думку суду достовірна інформація, викликають сумнів в твердженні заявника про те, що він постійно проживає на території України з початку 1991 року і постійно проживав в Україні станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Суд, оцінивши надані заявником докази по справі, прийшов до висновку про те, що подані заявником докази самі по собі не є безспірними доказами на підтвердження факту саме постійного (безперервного) проживання заявника на законних підставах на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Довідка Старостинської сільської ради, видана на показах довгожителів села Парканці про час прибуття заявника в Україну, не є достатнім доказом для встановлення факту проживання заявник в Україні, адже юридичне значення має саме факт постійного проживання заявника на території України, відповідно до Закону України «Про громадянство України».

Таким чином, враховуючи усі представлені докази в їх сукупності та зазначені норми законодавства, суд дійшов висновку, що доводи заявника про постійне безперервне проживання на території України у відповідності до критеріїв, визначених ст.1 Закону України «Про громадянство України» станом на 24.08.1991 року не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, а тому вимога ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладено, керуючись, ст. ст. 1, 3, Закону України «Про громадянство України», ст.ст. 13, 89, 263-265, 273, 293, 315- 319 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України, відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук