Провадження № 2/235/1545/21
Справа № 235/4373/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем по справі позивач перебував у трудових відносинах до 10.10.2016, працюючи гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті. 10.10.2016 він був звільнений з шахти у зв`язку з виявленням невідповідністю робітника виконуваній роботі за станом здоров`я згідно п.2 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28 листопада 2019 року, позивачу встановлене професійне захворювання: Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5 S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірним статико-динамічним порушенням, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН-1-11 ст. (першого-другого ст.) Метаболічна кардіоміопатія.

Відповідно до п.12 акту стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів складає 32 роки 10 місяців 15 днів.

Згідно пункту 16 акту професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора - пил, робоча поза, фізичне навантаження, нахили корпусу, шум.

Згідно пункту 17 акту причиною професійного захворювання є тривалий період роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом шкідливого фактора - пил, нахили корпусу, робоча поза, фізичне навантаження.

Згідно довідки МСЕК серії 12ААА № 088030 від 06.02.2020 року, позивачу після первинного огляду встановлено третя група інвалідності та 60% втрати працездатності до 06.02.2022 року, встановлена потреба у додаткових видах допомоги, а саме санаторно-курортне та медикаментозне лікування.

Постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування позивачу були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку.

Позивач вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у наступному.

Тривалий він пропрацював на підприємстві відповідача в умовах праці віднесеної до фактору тяжкості праці до 3-го класу 2-ї ступені. У результаті захворювання він постійно відчуває нестерпний біль у грудях, спині, поясниці у ногах та руках, з затрудненням дихання і нападами браку повітря, задишка при незначному фізичному навантажені, постійна слабкість, порушений сон, що також порушує його звичайний уклад життя та спричиняє страждання. Позивач постійно проходить курс лікування для того, щоб якимось чином підтримати свій стан здоров`я. У цей час йому не під силу ніякі навантаження, він постійно відчуває сильний біль. Усе це викликає моральні страждання. У теперішній час він дуже хвора людина, практично не може обходитися без ліків. Вимушений постійно звертатися за допомогою лікарів, проходити лікування в умовах стаціонару, але його стан здоров`я не поліпшується, а напроти з кожним роком він відчуває себе все гірше. Через загострення хвороби він був змушений звільнитися з роботи, проте мав намір працювати і надалі, бо його вік дозволяв ще працювати. Але у теперішній час він не може не тільки працювати за професією, але і з трудом виконує звичайну побутову роботу. Через теперішнє його становище порушені його нормальні життєві зв`язки і йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання.

Позивач вважає, що саме діями відповідача йому спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих, важких та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Моральну шкоду, яка була завдана профзахворюванням, внаслідок якого він втратив здоров`я, позивач оцінює в 60000 грн. і вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою суду від 24 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позов представник відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» позов не визнав, вважає, що позовна заява необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Представник відповідача зазначає, що оформляючи трудові відносини з позивачем, позивачу були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. При цьому, позивач, маючи право розірвати трудовій договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про охорону праці, не додержується умов колективного договору з цих питань, добровільно приступив до виконання трудових обов`язків, від дорученої роботи не відмовлявся, свідомо працював в запропонованих умовах, про те, що його не влаштовує робота адміністрацію підприємства не повідомляв.

За роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці позивач користувався пільгами та компенсаціями, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Представник відповідача звертає увагу на те, що спричинення моральної шкоди у спірних правовідносинах згідно з вимогами законодавства не є матеріально-правовою презумпцією. Тому позивач має доводити не лише сам факт спричинення моральної шкоди, а, й, особливо її розмір.

Позивачем не подано доказів, що підтверджують наявність причинного зв`язку між отриманою позивачем моральною шкодою і протиправними діями відповідача, а також наявність провини підприємства в його заподіянні.

На думку представника відповідача, позивач не надав жодного доказу отримання моральної шкоди.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю в повному обсязі.

Позивач, представник позивача та представник відповідача до судового засідання не з`явились. Позивач в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу без його участі, уповноважив представляти його інтереси представника адвоката Безрук В.Л. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволені позовних вимог наполягає. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі. 25.06.2003 прийнятий учнем гірничого робочого з ремонту гірничих виробок підземним, 23.10.2003 переведений гірничим робочим з ремонту гірничих виробок 3р. підземним з повним робочим днем в шахті, 23.11.2005 переведений учнем прохідника підземним з повним робочим днем в шахті, 28.01.2006 переведений прохідником 4р. підземним з повним робочим днем в шахті, 15.06.2007 переведений учнем гірничого робочого очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті, 10.08.2007 переведений гірничим робочим очисного забою 5 р. підземним з повним робочим днем в шахті, 29.12.2007 переведений гірничим робочим з ремонту гірничих виробок 3р. підземним з повним робочим днем в шахті тимчасово на 1 місяць до 28.01.2008. 10.10.2016 був звільнений за ст.40 п.2 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я (а.с.7-8).

Стаж роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих факторів склав 13 років 04 місяці 03 дні, за професією 09 років 03 місяці 26 днів, загальний стаж 17 років 10 місяців 17 днів.

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) по формі П-4 від 27 листопада 2019 року, затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області С.М. Поповим 28.11.2019, в пункті 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом шкідливого фактора пил, нахили корпусу, робоча поза, фізичне навантаження.

У пункті 18 акту визначена причина виникнення професійного захворювання: Пил переважно фіброгенної дії - фактична величина від 30,2-53,6мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3; виробничий шум фактична величина 82-96 дБа, при нормативному значенні 80 дБа; нахили тулубу фактична кількість 125-160 разів, при нормативному значенні до 100 разів; знаходження в нахиленому положенні до 30° 40-56% часу зміни, при нормативному значенні знаходження в нахиленому положенні до 30° 25% часу зміни; Фізичне динамічне навантаження: потужність зовнішньої роботи при роботі за участю м`язів нижніх кінцівок і тулуба 115,5-191,3 Вт, при нормативному значенні 90Вт при регіональному навантаженні з переважною участю м`язів рук та плечового поясу фактичне значення 49,5-120,8 Вт, при нормативному значенні 45Вт; маса вантажу, що підіймається та перемішується вручну, фактичне значення 25-35 кг, при нормативному значенні 30кг (а.с.9-10).

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 29 жовтня 2019 року № 39/890 ОСОБА_1 встановлено діагноз: Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірним статико-динамічним порушенням, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН-1-11 ст. (першого-другого ст.) захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.20).

Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.02.2020 ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності професійне захворювання, огляд проведено первинно, інвалідність встановлена з 06.02.2020 року на строк до 01 березня 2022 року. Ступінь втрати працездатності у відсотках за сукупністю складає 60%. Потребує медикаментозного лікування, санаторно-курортного лікування за хронічною попереково-крижової радикулопатією (а.с.24-25).

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 15.06.2016 по 27.06.2016 (а.с.11), з 21.02.2017 по 02.03.201 (а.с.12), з 07.07.2017 по 17.07.2017 (а.с.13), з 22.03.2018 по 02.04.2018 (а.с.14-15), з 14.05.2018 по 23.05.2018 (а.с.16), з 16.10.2018 по 26.10.2018 (а.с.17), з 04.03.2020 по 13.03.2020 (а.с.21), з 13.08.2020 по 21.08.2020 (а.с.22), з 14.01.2021 по 25.01.2021 (а.с.23).

У відзиві на позов представник відповідача не заперечує того, що позивач працював на підприємстві з повним робочим днем у шахті та частково визнає позовні вимоги.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків.

Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання.

В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров`я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоров`я потрібен певний час та грошові кошти.

Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоров`я позивача.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 40000 гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 6 ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 608,36 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, ст. ст.4, 5, 10, 12, 81, 89, 141, 223, 265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_1 , у якості відшкодування моральної шкоди 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь держави судовий збір 608 (шістсот вісім) гривень 36 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Безрук Володимир Леонідович, адреса здійснення адвокатської діяльності: Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, буд.6. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2918 від 28.05.2008.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, буд.1а, .

В судовому засіданні 17 серпня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 20 серпня 2021 року.

Суддя: