Справа № 214/1953/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 серпня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Джемерчук О.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, у порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 130 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням її здоров`я, вмотивувавши свої вимоги тим, що вона 7 років та 9 місяців працювала у відповідача машиністом конвеєру, виконуючи роботу, пов`язану із шкідливими факторами, що призвело до погіршення стану її здоров`я та частих захворювань, у зв`язку з чим 18 листопада 2013 року висновком медико-соціальної експертної комісії їй було первинно встановлено 15%втрати професійної працездатності, а при переогляді - 25% втрати професійної працездатності постійно. Вважає, що саме за вини відповідача, адміністрація якого не забезпечила її здоровими та безпечними умовами праці, її здоров`я було пошкоджено, чим було завдано їй моральної шкоди: було порушено та порушуються її нормальні життєві зв`язки, вона відчуває себе неповноцінною людиною, у якої порушена душевна рівновага, оскільки весь час відчуває фізичну біль, втому та слабкість, та у зв`язку з цим перебуває у пригніченому стані, тому на підставі положень Конституції України, КЗпП України та ЦК України відповідач повинен відшкодувати їй завдану моральну шкоду у визначеному нею розмірі без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов на підставах, у ньому зазначених.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, пославшись на доводи, викладені в її відзиві на позовну заяву, зокрема, на те, що позивач, виконуючи роботу у відповідача, була повідомлена про шкідливі умови праці, щодо яких не існує заборони.

Заслухавши представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як убачається з трудової книжки позивача, акту розслідування професійного захворювання від 03.04.2013 року, медичних висновків лікарсько-експертної комісії від 12.03.2013 року та від 07.10.2013 року, позивач 7 років та 9 місяців працювала у відповідача машиністом конвеєру, де й отримала хронічне професійне захворювання, пов`язане з виконанням трудових обов`язків у важких та шкідливих для здоров`я умовах (а.с.10-20).

Висновком медико-соціальної експертної комісії позивачу 18 листопада 2013 року було первинно встановлено 15%втрати професійної працездатності, а при переогляді 01 грудня 2016 року - 25% втрати професійної працездатності безстроково, позивач потребує медичного лікування та забезпечення лікарськими засобами (а.с.7, 8).

У зв`язку з отриманим хронічним професійним захворюванням позивач проходила лікування та потребує спостереження лікарів, що підтверджується випискою із її медичної карти стаціонарної хворої від 17.04.2019 року (а.с.21 - 23).

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 2371 цього ж Кодексу передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами), відповідно до ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 3 та 5 своєї Постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підставі згаданих вище акту розслідування професійного захворювання, висновку МСЕК та виписки із медичної карти стаціонарної хворої установлено, що саме у зв`язку з порушенням роботодавцем законних прав позивача на належні, безпечні і здорові умови праці настали негативні для неї наслідки у вигляді погіршення здоров`я, які, в свою чергу, потягнули за собою стійку втрату професійної працездатності на 25% та безперечно привели до моральних страждань позивача, тому суд уважає, що вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди є обґрунтованими.

Вирішуючи питання про розмір матеріальної шкоди, суд ураховує такі критерії визначення її розміру, як ступінь вини підприємства, посадові особи якого на протязі тривалого часу не намагались створити належних та здорових умов праці для позивача, глибину душевних страждань позивача, пов`язаних з таким станом її здоров`я, який не дає відчути себе повноцінним членом суспільства та примушує звертатись до лікарів за лікуванням, що порушило звичний склад життя позивача та потребує додаткових зусиль для його організації, тому суд уважає, що у зв`язку з цим розмір моральної шкоди повинен бути визначеним у розмірі 50 000 грн.

Отже, зважаючи на все вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі положень ст. 341 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню у рахунок сплати судового збору 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, гл. 82 ЦК України, ст. 153, 173, 2371 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. ст. 3, 4, 5, 10-13, 19, 76-82, 206, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_3 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я без урахування податку з доходів фізичних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» у дохід держави 908 грн. у рахунок сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через цей суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя В.В. Попов.

Повне рішення виготовлено 09 серпня 2021 року.