Ухвала

28 липня 2021 року

м. Київ

справа № 274/102/15-ц

провадження № 61-12584ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство «ПАКТУМ» на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 лютого 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство «ПАКТУМ про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ТОВ «КА «ПАКТУМ» звернулося до суду з вказаною заявою, в якій просило замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчих листів по справі № 274/102/15-ц за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № R9В від 30 травня 2012 року, з АТ «ВТБ Банк» на правонаступника ТОВ «КА «ПАКТУМ».

На обґрунтування поданої заяви посилається на те, що 24 квітня 2015 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області винесено рішення по цивільній справі № 274/102/15-ц за позовом ПАТ «ВТБ Банк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором № R9B від 30 травня 2012 року у розмірі 108 903,62 грн та судового збору. На виконання зазначеного рішення Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області видано виконавчі листи, які в подальшому були направлені до державної виконавчої служби з метою примусового стягнення боргу.

15 грудня 2017 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Профкапітал» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 151217вб, за яким до ТОВ «ФК «Профкапітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № R9В від 30 травня 2012 року, укладеним з ОСОБА_1

26 грудня 2017 року між ТОВ «ФК «Профкапітал» та ТОВ «КА «ПАКТУМ» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 151217вб, за яким до ТОВ «КА «ПАКТУМ» перейшло право вимоги за кредитним договором № R9В від 30 травня 2012 року, укладеним з ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевикладеного заявник просив задовольнити подану заяву.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 лютого 2021 року, яка залишена без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2021 року, у задоволенні заяви ТОВ «КА «ПАКТУМ» про заміну сторони у виконавчому провадженні було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заявником не надано доказів переходу до нього права вимоги за кредитним договором.

20 липня 2021 року ТОВ «КА «ПАКТУМ» за допомогою засобів поштового зв`язку звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 лютого 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2021 року в указаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У цій справі оскаржуються дії щодо заміни сторони у виконавчому провадженні при виконанні судового рішення про стягнення заборгованості, ціна позову у якій становить 108 903,62 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство «ПАКТУМ» на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 лютого 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство «ПАКТУМ про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко