Справа № 739/946/21
Номер провадження 2/739/356/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2021 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі;
Головуючого судді Іващенка І.К.
при секретарі Неживець К.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Новгород-Сіверський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на житловий будинок , що знаходиться по АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 2006 року по сьогоднішній день він проживає в будинку АДРЕСА_1 , даний будинок належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний будинок є єдиним постійним місцем проживання для нього. Факт проживання в будинку, в тому числі володіння та користування підтверджується актом про обстеження житлово - побтових умов, складений депутатом Ларинівської сільської ради Кобець І.К., в якому встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті в будинку проживала його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . З грудня 2006 року вказаний будинок знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , За період користування будинком, ОСОБА_1 проводив поточні ремонти, а також обробляє земельні ділянки, які знаходяться за даним домогосподарством. За час користування будинком та землями будь-яких справ не надходило.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.
У судове засідання представник Новгород-Сіверської міської ради не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, та не заперечує проти задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 безперервно та відкрито володіє нерухомим майном - а саме: житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 , більше 10 років , що підтверджується актом про обстеження житлово-побутових умов, складений депутатом Ларинівської сільської ради за участі сусідів - свідків від 25 серпня 2020 року, довідкою Ларинівської сільської ради від 25.08.2020 року. Також технічним паспортом встановлено, що замовник технічної інвентаризації на житловий будинок АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .
Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком по АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нього за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст.76,81, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, та ст.ст.16,328,344 ЦК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.К. Іващенко