справа № 208/7384/20
№ провадження 2/208/827/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перша Кам?янська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до Кам`янської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом.

У своєму позові позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дасть підстави для реєстрації права власності в органах державної реєстрації.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що його батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1952 року. Також від відносин у них народилась його старша сестра ОСОБА_4 , 1954 року народження, яка з 1981 року проживає за межами України. 22 жовтня 1983 року його батьки уклали шлюб. В 1965 році була виділена квартира АДРЕСА_1 , та приватизована на двох осіб на нього та його матір. У листопада 2000 року батьки виїхали до Республіки Крим. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його матір, У встановлено законом поряду він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після матері, батько прийняв спадщино автоматично так як зареєстрований був з матір`ю. Свої частку майна його батько заповів йому. ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько помер. У травня 2015 року він звернувся до нотаріуса Першої Кам?янської державної нотаріальної контори для отримання спадщини, але було відмовлено, так як пропущений строк для звернення до суду, та не підтверджені родинні зв`язки. В січні 2018 р. він звернувся до суду із позовом про встановлення родинних стосунків та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішення суду вимоги задоволенні, після цього він звернувся до нотаріуса. Нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що для цього необхідно витребувати копію спадкової справи, заведеної нотаріусом на тимчасово окупованій території.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явився, але надала суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника, прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи, яка не заявляють самостійної вимоги щодо предмета спору - Перша Кам?янська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника.

02 листопада 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

23 березня 2021 року закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , актовий запис № 1044 (а.с.60).

Згідно до свідоцтва про право власності від 05.10.2000 року, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с.12).

Особовим рахунком підтверджено те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 (а.с.15), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 (а.с.16).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 від матерів ОСОБА_3 успадкував 1/2 квартири АДРЕСА_1 , а іншу 1/2 частину чоловік ОСОБА_2 (а.с.18).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29жовтня 2018 р. встановлений факт родинних стосунків відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як між батьком і сином та визначений додатковий строк для прийняття спадщини (а.с.28-31).

Як вбачається зі спадкової справи № 57490878 єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є їх син ОСОБА_1 (а.с.53-73).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом.

Ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п.24 зазначено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, а також те, судом встановлено, що інших спадкоємці відсутні, а тому позивач позбавлений можливості прийняти спадщину, але скористався всіма права, що залежали від нього, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачу.

Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи викладене та керуючись ст.384, 1216, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. ст. 7, 19, 175, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перша Кам?янська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.