Справа № 946/3957/21
Провадження № 2/946/2531/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю: секретаря судового засідання Ророг Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності, обґрунтовує позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 на підставі рішення Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 37 сесія 7 скликання від 16.10.2020 року №604-VII передана у власність земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :02:002:0370 загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстроване за позивачкою ОСОБА_1 , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №234155280 від 25.11.2020 року. Рішенням виконавчого комітету Бросківської сільської ради народних депутатів від 26.12.1989 року позивачці ОСОБА_1 була надана земельна ділянка та наданий дозвіл на будівництво житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса буд. АДРЕСА_2 ), відповідно був виготовлений будівельний паспорт на забудову та виготовлений план забудови за №41 від 22.02.1990 року індивідуального забудовника. Згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 11.05.2007 року, що видане виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на підставі Рішення виконавчого комітету Бросківської сільської ради №04 від 16.01.2007 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_3 належить: ОСОБА_1 1/7 частка, ОСОБА_2 1/7 частка, ОСОБА_3 1/7 частка, ОСОБА_4 1/7 частка, ОСОБА_6 1/7 частка, ОСОБА_7 1/7 частка, ОСОБА_5 1/7 частка. Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є чоловіком та дружиною, інші співвласники доводяться їм дітьми. Під час шлюбу позивачка з чоловіком збудували житловий будинок літ. «А» загальною площею 140,0 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м., гараж літ. «Б», навіс літ. «В», сарай літ. «Г», «Д», «Е», вбиральня літ. «Ж», надвірні споруди 1-6, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . КП «Ізмаїльське МБТІ» 07.03.2007 року був виготовлений технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами. На теперішній час відповідачі бажають подарувати позивачці кожний свою частку житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , але нотаріус відмовляє в укладенні договору дарування на вищевказане майно, у зв`язку з тим, що власником земельної ділянки за вищевказаною адресою є позивачка, тобто земельна ділянка передана у власність, сформована та їй привласнений кадастровий номер. Таким чином, оформити свої права позивачка не має можливості в зв`язку з тим, що майно відноситься до колгоспного типу, і право власності визначено за усіма членами колгоспного двору. Двір відносився до колгоспного типу двора і таким залишився станом на 01.07.1990 року. Позивачка проживає в цьому будинку з моменту його забудови по цей час, дбає про нього, ремонтує, обробляє земельну ділянку. Всі члени колгоспного двору, а саме, позивачка та відповідачі, мають право на спільну власність у колгоспному дворі, а саме, по 1/7 частині нерухомого майна колгоспного двору, яке зберіглося після його припинення. Але, враховуючи те, що відповідачі не реалізували свої права на майно колгоспного двору і втрачають це право, позивач має право на оформлення права власності в цілому на житловий будинок. З огляду на викладене позивачка просить суд припинити за нею та відповідачами право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивачки надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 37 сесія 7 скликання від 16.10.2020 року №604-VII ОСОБА_1 передана у власність земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :02:002:0370 загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.8).

Право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстроване за позивачкою ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №234155280 від 25.11.2020 року та довідкою Саф`янської сільської ради від 20.05.2021 року №719 (а.с.8 зворот, а.с.9 зворот).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бросківської сільської ради народних депутатів від 26.12.1989 року позивачці ОСОБА_1 була надана земельна ділянка та наданий дозвіл на будівництво житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса буд. АДРЕСА_2 ), був виготовлений будівельний паспорт на забудову та виготовлений план забудови за №41 від 22.02.1990 року індивідуального забудовника (а.с.10-11).

Згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 11.05.2007 року, що видане виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на підставі Рішення виконавчого комітету Бросківської сільської ради №04 від 16.01.2007 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_3 належить: ОСОБА_1 1/7 частка, ОСОБА_2 1/7 частка, ОСОБА_3 1/7 частка, ОСОБА_4 1/7 частка, ОСОБА_6 1/7 частка, ОСОБА_7 1/7 частка, ОСОБА_5 1/7 частка, що також підтверджується витягом КП «Ізмаїльське МБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.07.2021 року (а.с.14 зворот, а.с.15).

Під час шлюбу позивачка з чоловіком ОСОБА_2 збудували житловий будинок літ. «А» загальною площею 140,0 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м., гараж літ. «Б», навіс літ. «В», сарай літ. «Г», «Д», «Е», вбиральня літ. «Ж», надвірні споруди 1-6, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню.

КП «Ізмаїльське МБТІ» 07.03.2007 року був виготовлений технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами (а.с.12-14).

Приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. від 21.07.2021 року №353/01-16 роз`яснено позивачці про неможливість посвідчення договору відчуження житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:002:0370 належить тільки ОСОБА_1 .

З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що спірне домогосподарство розташоване на АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку та господарських споруд (а.с. 12-14).

Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено щодо правовідносин, які виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року).

Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої ст. 15 цього Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703.

Пунктом 26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно визначено, що необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності до роз`яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст.81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.1-5,9-13,15,16,20, 316-319, 321, 328 ЦК України, ст.ст.1,2,12,13,76-84, 89, 95, 133, 247, 258-259,263-266,273,352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності задовольнити.

Припинити за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко