№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8906/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Усатов Д.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Усатова Д.Д., у цивільній справі №369/13797/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання та утримання неповнолітньої дитини. Зазначила, що з 15 липня 2020 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 . Від шлюбу вони з відповідачем мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони з відповідачем проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Дитина проживає з нею. Відповідач ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини. Оскільки ОСОБА_1 є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу, просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_1 аліменти на своє утримання у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом до досягнення донькою трирічного віку.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02 листопада 2020 року та до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, починаючи стягнення з 02 листопада 2020 року та до 23 вересня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 200,00 грн. щомісячно з часу звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно з часу звернення до суду з позовом до досягнення дитиною трирічного віку. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що він є студентом денної форми навчання на платній основі, не отримує стипендії, не працює, сплачує за проживання в гуртожитку. Відтак, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з нього аліментів на утримання дитини в частці від заробітку. Звертає увагу на те, що стягнення аліментів у частці від заробітку можливе лише за умови, що відповідач має заробіток або інший стабільний дохід. В іншому ж випадку аліменти мають стягуватися в твердій грошовій сумі. Вважає, що суд першої інстанції, стягуючи з нього аліменти на утримання дружини, не врахував положення ч. 4 ст. 84 СК України, відповідно до якої аліменти на утримання дружини підлягають стягненню лише за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

26 червня 2021 року адвокат Нікушина В.С., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала до суду відзив на апеляційну скаргу, проте в порушення ч. 4 та п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву не було додано документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, а тому колегія суддів не приймає до уваги поданий представником позивача відзив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 15 липня 2020 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 12).

У шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Станом на день розгляду справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 08-1/795 від 27 жовтня 2020 року малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 листопада 2020 року і до її повноліття, а також аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, починаючи з 02 листопада 2020 року.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частинами 4, 6 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , яка проживає разом з ОСОБА_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а також аліментів на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є молодим працездатним чоловіком та відповідно до положень СК України зобов`язаний утримувати свою дитину, а ОСОБА_2 має право на своє утримання.

ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру своїх доходів та наявності або відсутності у нього нерухомого та рухомого майна.

Заперечуючи проти позову, відповідач обмежився лише інформацією, що офіційно ніде не працює та навчається на стаціонарі на контрактній формі навчання в ДВНЗ «Прикарпатський національний університет ім. Василя Стефаника».

Таким чином, колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 та на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох років, і не вбачає підстав для зменшення такої суми.

Колегія суддів також відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що він не має можливості плати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається.

Також колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що стягнення аліментів у частці від заробітку можливе лише за умови, що відповідач має заробіток або інший стабільний дохід, оскільки відповідно до положень ст. 181 СК України стягнення аліментів у частці від доходу одного з батьків або у твердій грошовій сумі не залежить від наявності чи відсутності стабільного заробітку. Саме стягувач аліментів має право обирати спосіб стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2021 року

Суддя-доповідач

Судді