Номер провадження: 22-ц/813/6194/21
Номер справи місцевого суду: 1506/1177/2012
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

11.08.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Дачненська сільська рада Біляївського району Одеської області

відповідач - Відділ Держкомзему Біляївського району Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 травня 2012 року у складі судді Трушиної О.І.,

в с т а н о в и в:

В березні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить визнати недійсним рішення Дачненської сільської ради № 337-ХХІV від 05.11.2004 року, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 939972 від 19 лютого 2007 року на ім`я ОСОБА_2 , визнати за ним і ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_1 , по Ѕ частині за кожним і зобов`язати відділ Держкомзему у Біляївському районі видати йому необхідні документи на право приватної власності на земельну ділянку.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори 16.02.1990 року йому та ОСОБА_2 належить на праві приватної спільної власності по Ѕ частині житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , де вони зареєстровані та мешкають разом. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,117 га, цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вищевказана земельна ділянка біля будинку приватизована, виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ 939972 від 19 лютого 2007 року на ім`я ОСОБА_2 . Державний акт виданий на підставі рішення Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області від 05.11.2004 року № 337-ХХІV. Вони з відповідачкою вирішили продати будинок, але після звернення до нотаріальної контори вони з`ясували, що договір купівлі-продажу скласти не можливо, оскільки будинок належить двом господарям, а земельна ділянка біля будинку зареєстрована тільки на його матір. У зв`язку з викладеним він звернувся з позовом до суду.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16 травня 2012 року позовні вимоги задоволено частково, рішення Дачненської сільської ради № 337-ХХІV від 05.11.2004 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,117 га по адресу: АДРЕСА_1 ,визнано недійсним; Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯГ № 939972, на земельну ділянку площею 0,117 га по адресу: АДРЕСА_1 ,для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0161, виданий 19 лютого 2007 року на ім`я ОСОБА_2 - визнано недійсним; в іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В грудні 2016 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та просила скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду постановлено в порушення вимог матеріального та процесуального права, оскільки вона та її неповнолітні діти є членами сім`ї сторін, та вказаним рішенням суду порушені їх права, оскільки вона є спадкоємцем на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка залишила на її ім`я заповіт, та вона в процесі оформлення спадкових прав лише 20 жовтня 2016 року дізналася про оскаржуване рішення суду, та вважає, що вона безпідставно не була залучена до участі у справі. Рішенням суду зачеплені її інтереси, так як вона має право на спадщину після ОСОБА_2 , і належним чином її прийняла не лише подав відповідну заяву до нотаріальної контори, а і з тих підстав, що вона на день смерті ОСОБА_2 та до теперішнього часу мешкає в будинку, і користується земельною ділянкою, вказані обставини були відомі ОСОБА_1 , але він не повідомив про це суд. Не були враховані інтереси її неповнолітніх дітей та не залучено орган опіки та піклування.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу задоволено; рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 травня 2012 року скасовано, у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання державного акту на право власності на землю недійсним і визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати касаційного цивільного суду від 16.12.2020 касаційну скаргу задоволено частково; рішення апеляційного суду Одеської області від 13.02.3017 скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судове засідання апеляційного суду 10.08.2021 ОСОБА_3 не з`явилася, надала заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на погіршення стану здоров`я, а також зайнятість її адвоката в день судового засідання, доказів про наявність поважних причин до заяви не додала.

Також в судове засідання не з`явились інші учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце її розгляду.

Відповідно до ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

ОСОБА_3 не надала доказів поважності неявки до суду, тому суд не міг пересвідчитися в поважності причин неявки до суду. При цьому надмірна навантаженість суду не надає можливості її відкладення на нетривалий термін, в той час як справа перебуває в провадженні суду з 2012 року, в апеляційній інстанції - з 2016 року. У разі відкладення розгляду справи за відсутності достатніх підстав, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Справу розглянуто за відсутності учасників справи, з врахуванням всіх письмових доказів у справі, а також письмових пояснень ОСОБА_3 , поданих до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати касаційного цивільного суду від 16.12.2020 касаційну скаргу задоволено частково; рішення апеляційного суду Одеської області від 13.02.2017 скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду, яким було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , Верховний Суд зазначив, що поза увагою суду апеляційної інстанції залишилося те, що у справі, яка переглядається, рішення суду першої інстанції ухвалене 16 травня 2012 року, а рішення суду, яким визнано право користування земельною ділянкою за ОСОБА_3 , ухвалено 25 квітня 2013 року, тобто підстав уважати, що на час ухвалення рішення суду першої інстанції було вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_3 у суду апеляційної інстанції не було.

Відповідно до ч.1ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Оскаржуваним рішенням визнано недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_2 з підстав того, що останній виданий без врахування часток спадкоємців на спадкове майно, інших вимог не вирішувалося.

ОСОБА_3 учасником спірних відносин на час їх виникнення не була, спір виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо права власності останньої на земельну ділянку, рішення суду в жодній частині не містить висновків щодо прав та обов`язків ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_2 рішення суду не оскаржила, а ОСОБА_3 за рішеннями суду, на які посилається, набула прав після вирішення справи судом, і рішенням суду її права не обмежуються.

З огляду на підстави позову та його предмет, факт проживання ОСОБА_3 та інших членів її родини за адресою будинку та користування земельною ділянкою на зміст виниклих правовідносин не впливає.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15 (провадження № 14-726цс19) вказано, «саме по собі набуття особою, яка не брала участі у справі, права власності на майно, щодо якого виник спір, зокрема після ухвалення судом першої інстанції рішення, не обов`язково свідчить про те, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків. Натомість питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення».

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи про порушення прав неповнолітніх осіб, дітей ОСОБА_3 , оскільки ані власниками будинку, ані власниками земельної ділянки вони не є, судом вирішено про державний акт про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 .

Згідно до п.3ч.1ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває провадження якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не віршувалося.

Отже, зважаючи на те, що рішенням суду не вирішувалося про права та обов`язки ОСОБА_3 , то наявні підстави для закриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 (після зміни прізвища ОСОБА_3 ) на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 травня 2012 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 11.08.2021

Головуючий:

Судді: