П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Київ

Справа № 22-10588 Головуючий у 1-й інстанції: Якименко О. І. Унікальний № 758/10580/14-ц Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Іванової І. В.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Осінчук Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Островської Марії Анатоліївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортсервіс-СТМ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 06 травня 2021 року про відмову у видачі дубліката виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

у с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ТОВ «Спортсервіс-СТМ» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, в якій просило видати дублікат виконавчого документа в паперовій формі у справі № 758/10580/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 4, а. с. 112).

В обґрунтування заяви було зазначено, що постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 касаційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2018 року у справі № 758/10580/14-ц залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року ТОВ «Спортсервіс - СТМ» залучено правонаступником позивача ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 06 травня 2021 року у заяві ТОВ «Спортсервіс-СТМ» про видачу дубліката виконавчого документа у справі № 758/10580/14-ц відмовлено повністю.

Не погодившись з ухвалою суду, адвокат Островська М. А. в інтересах ТОВ «Спортсервіс-СТМ» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу районного суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до районного суду (т. 5, а. с. 76-80).

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явились двічі, про місце та час апеляційного розгляду повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про розгляд справи, які повернулись як неврученні з відміткою «адресат відсутній», що у відповідності п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням (т. 5, а. с. 136-148).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність указаних осіб, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення адвоката Островської М. А. в інтересах ТОВ «Спортсервіс-СТМ», яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2018 року, частково задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року ТОВ «Спортсервіс - СТМ» залучено правонаступником позивача - ПАТ «Дельта Банк».

Цього ж дня постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2018 року у справі № 758/10580/14-ц залишено без змін.

01 червня 2018 року представником ТОВ «Спортсервіс-СТМ» отримано чотири виконавчих листа по даній справі.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року у задоволені заяви представника ТОВ «Спортсервіс-СТМ» про видачу дубліката виконавчого документа відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Основними мотивами скасування судового рішення стали помилкові висновки суду першої інстанції щодо недоведеності втрати виконавчих листів, невиконання рішення, яке не втратило законної сили.

Під час нового розгляду питання, відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Спортсервіс-СТМ» про видачу дубліката виконавчого листа, районний суд виходив з того, що заява подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, однак ТОВ «Спортсервіс-СТМ» у заяві про видачу дубліката не наводить жодних даних про факт втрати таких та не подає відповідних доказів цього, а здійснив лише посилання на норми цивільного процесуального законодавства України, які стосуються питання видачі дубліката виконавчого документа. Суд критично оцінював обставини втрати виконавчого документа, адже факт втрати виконавчого листа у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України не доведено та об`єктивних причин втрати такого не встановлено. Невиконання судового рішення не може бути безумовною підставою для видачі дубліката виконавчого документа.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини для цілей статті 6 (Конвенції) виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, п.40).

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами

Отже виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд наголосив, що п. 1 ст. 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката в судовому засіданні. При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили.

Відповідно до положень пунктів 3, 4 розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього дубліката виконавчого документа (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 3 цього розділу) виносить постанову про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надсилає її стягувачеві та боржникові.

Посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту втрати виконавчого документа у цій справі, суд першої інстанції помилково не врахував того, що можливість видачі дубліката виконавчого документа процесуальним законом пов`язується безпосередньо з фактом втрати такого виконавчого документа на будь-якій стадії виконання. Тобто документ може бути втрачено самим стягувачем, державним чи приватним виконавцем, іншими особами (як то фізичного знищення документа, викрадення, загублення тощо).

У даних правовідносинах у розпорядженні суду відсутні докази, що документ не втрачений і перебуває на виконанні, або що рішення суду вже виконане. Під час апеляційного розгляду стягувач надав суду письмові докази щодо обставин втрати виконавчих листів унаслідок їх помилкового знищення ( т.5, а.с.90-96).

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» № 15729/07 від 05 липня 2012 року, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Отже приймаючи рішення про відмову у видачі дубліката виконавчого листа з підстав недоведеності обставин фактичної втрати виконавчого документа, районний суд не застосував до спірних правовідносин приписи Закону №1404-VIII, який підлягав застосуванню, та порушив норми Конституції України, Конвенції, процесуального закону (статей 18, 236, підпункту 19.4. пункту 1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України) щодо обов`язковості судового рішення.

Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 18/1147/11.

Відповідно п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 276 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви ТОВ «Спортсервіс-СТМ» про видачу дубліката виконавчого листа.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Островської Марії Анатоліївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортсервіс-СТМ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 06 травня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортсервіс-СТМ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про видачу дубліката виконавчого листа.

Видати дублікати виконавчих листів на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року у справі № 758/10580/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, визначених ч.2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 18 серпня 2021 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді І. В. Іванова

Т. О. Невідома