27.07.2021 Справа №607/2192/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Скала В.І.

з участю: представника позивача -адвоката Строценя Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа- ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на житловий будинок за АДРЕСА_1 . Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2019 року встановлено факт її родинних відносин із ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, належність вказаного житлового будинку до суспільної групи колгоспний двір, який складався з трьох членів та не проведена державна реєстрація права власності.

Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, замінено первісного відповідача у справі на належного Великоберезовицьку селищну раду Тернопільського району Тернопільської області.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена в установленому законом порядку.

Присутній в судовому засіданні представник позивача - адвокат Строцень Т.О. позов підтримав та просив задовольнити.

Представник Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позовних вимог.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена в установленому законом порядку.

Судом встановлено, що згідно довідки за №247 від 06 травня 2021 року, виданої Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області вбачається, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи господарства - колгоспний двір. Станом на 01 липня 1990 року та на 15 квітня 1991 членами двору були ОСОБА_1 - голова двору, ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_3 - син.

Як вбачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №1233 від 16 вересня 2019 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння за АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_1 - голова двору, ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_3 - син.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належало по 1/3 частки спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14 червня 2019 року, виданим виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №10.

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на 1/3 частку спірного житлового будинку.

Як вбачається з довідки за №761 від 21 серпня 2019 року, виданої Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_1 - мати, ОСОБА_2 - сестра.

23 серпня 2019 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №301/2019 після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2019 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування є ОСОБА_1 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №301/2019.

Крім цього, ОСОБА_1 частково оформила спадкові права після смерті ОСОБА_3 отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 18 лютого 2021 року за №327/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцям.

З технічного паспорта на житловий будинок за АДРЕСА_1 від 12 вересня 2020 року, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що загальна площа житлового будинку становить 30,9 кв.м., житлова - 27,5 кв.м.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірне будинковолодіння згідно погосподарських книг числиться як колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_1 - голова двору, ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_3 - син.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, кожному члену ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належало по 1/3 його частині.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за законом на належну йому 1/3 частку спірного житлового будинку. Спадщину прийняла позивач, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що підтверджується матеріалами справи.

Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину не має, що стверджується матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 успадкувала належну йому 1/3 частку спірного житлового будинку.

Однак, отримати свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на цілий житловий будинок, оскільки в судовому засіданні встановлено, що померлому як одному з трьох членів колгоспного двору належала 1/3 частина спірного будинковолодіння, а тому спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась на 1/3 частину спірного житлового будинку.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268-1270 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа- ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження - вул. С. Бандери, 26 смт. Велика Березовиця, .

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 06 серпня 2021 року.

Головуюча І.М. Черніцька