Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2021 Справа №607/10001/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції» про визнання припиненими трудових відносин,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про визнання припиненими трудових відносин, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції», за власним бажанням на підставі статті 38 КзПП України та визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції» з 05 лютого 2021 року, а судові витрати стягнути із відповідача.

Позов мотивує тим, що 30 червня 2018 року його було призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції», єдиним учасником та засновником якого є АППЕНДЕЙЛ ЛІМІТЕД, країна резиденства якого є Кіпр, 2413, Нікосія, Егкомі, вулиця Іраклі, 2, розмір внеску до статутного капіталу якого становить 1000 гривень. 21 січня 2021 року ОСОБА_2 написав заяву, у якій просив звільнити його з займаної посади за власним бажанням та надав її під розписку директору АППЕНДЕЙЛ ЛІМІТЕД Шевченку Сергію. Однак, станом на день звернення до суду із позовом його заява не була розглянута.

Посилаючись на викладені обставини, просить суд позовні вимоги задовольнити із вказаних підстав.

Ухвалою суду від 09 червня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду на 05 липня 2021 року, яке у зв`язку із неявкою відповідача, відкладено до 27 липня 2021 року.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак просив судове засідання проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у ньому та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив на позов не подавав.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За нормою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З матеріалів справи судом встановлено, що з 29 червня 2017 року Протоколом №29-06-2017 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції» ОСОБА_2 призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції» з 30 червня 2017 року та внесено відомості, як керівника та підписанта в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції» №1-К від 30 червня 2017 року ОСОБА_2 призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції».

21 січня 2021 року ОСОБА_2 написав заяву про звільнення з посади директора з 05 лютого 2021 року та вручив її наручно засновнику АППЕНДЕЙЛ ЛІМІТЕД (Appendale Limited) в особі його директора Шевченко С., що підтверджується проставленою ним 21 січня 2021 року відміткою на копії супровідного листа до його заяви про звільнення.

Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено, що на день звернення з позовом існує обліковий запис в Єдиному державному реєстрі про ОСОБА_2 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції». Також, відповідно із цих відомостей вбачається, що у переліку засновників вказаного товариства є АППЕНДЕЙЛ ЛІМІТЕД, Країна президенства якого Кіпр, 2413, Нікосія, Егкомі, вулиця Іраклі, 2, розмір внеску до статутного капіталу якого становить 1000 гривень, що також підтверджується долученою копією статуту цього товариства, та кінцевий бенефіціарний власник (контролер) є ОСОБА_3 , розмір внеску до статутного капіталу якого становить 0 гривень.

05 лютого 2021 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції» Кузьма П.Г. виніс наказ №1-К про його звільнення за власним бажанням з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції».

Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції» не надало суду жодних письмових доказів, які б ставили під сумнів або спростовували твердження позивача про те, що з 05 лютого 2021 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції» не було прийнято рішення про звільнення останнього з посади директора, за власним бажанням на підставі статті 38 КзПП України та не було внесено змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо звільнення ОСОБА_4 з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції» і виключення його прізвища із зазначено реєстру як директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції».

Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

За нормою статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності 11.09.1997 року, нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.

Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. № 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

В силу пункту четвертого частини першої статті 36 КзПП України пiдставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з iнiцiативи працiвника (статтi 38, 39 КзПП України).

Відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

У відповідності до статтей 41, 46, 47 Закону України "Про господарські товариства", ч. 2 ст. 97 ЦК України органами управління товариства є загальні збори його учасників і виконавчий орган, який може бути колегіальним (дирекція) або одноособовим (директор). Статутом акціонерного товариства або за рішенням загальних зборів акціонерів на наглядову раду акціонерного товариства може бути покладено виконання окремих функцій, що належать до компетенції загальних зборів.

Згідно статті 41 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом акціонерного товариства є загальні збори товариства. До компетенції загальних зборів належить, серед іншого, утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства.

За нормою статті 161 ЦК України виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом. Виконавчий орган вирішує всі питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства. Виконавчий орган є підзвітним загальним зборам акціонерів і наглядовій раді акціонерного товариства та організовує виконання їхніх рішень.

Відповідно до частини четвертої Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008 р. при вирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави XV Кодексу законів про працю України.

Трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, та/або районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору (ст. 221 Кодексу законів про працю України).

Відповідно до статті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що заява позивача розглянута не була.

Невнесення Відповідачами відповідних змін про звільнення з посади директора ОСОБА_2 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин з позивачем та продовжує вважати його керівником Товариства.

Таким чином, на думку суду, право ОСОБА_2 на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене частини першої статті 38 КзПП, також право щодо вільного вибору праці було порушеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції».

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі ст. ст. 3, 8, 21, 43, 55, 129 Конституції України, ст. ст. 3, 5-1, 22, 36, 38, 221 Кодексу законів про працю України, Закону України "Про акціонерні товариства", Законом України "Про господарські товариства", ст.ст. 159-161 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції» про визнання припиненими трудових відносин - задовольнити.

Визнати трудовий договір між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції», - припиненим з 05 лютого 2021 року на підставі частини першої статті 38 КЗпП України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції» в користь ОСОБА_2 908,00 гривень судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , код, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ..

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Злакові традиції», вул. Дружби, 16, с. Волиця Мостиського району Львівської області, .

Повний текст рішення виготовлено 02 серпня 2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк