РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року

м. Рівне

Справа № 555/642/20

Провадження № 22-ц/4815/746/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач заступник військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року (ухвалене у складі судді Собчука А.Ю.) у справі за позовом заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою лісу,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року заступник військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою лісу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.02.2020р. працівниками лісової охорони ДП "Костопільський військовий лісгосп" у кварталі 84, виділі 13, Грушівського лісництва ДП "Костопільський військовий лісгосп", було виявлено незаконну, тобто без наявності спеціального дозволу (лісорубного квитка) на використання лісових ресурсів (вирубки лісу), в порушення вимог ст.ст. 69, 70 Лісового кодексу України, самовільну рубку деревини.

У той же день, працівниками лісової охорони Костопільського лісгоспу встановлено, що вказану незаконну рубку здійснив ОСОБА_1 , який від дачі пояснень з цього приводу відмовився.

29.02.2020 року інженером з охорони та захисту лісу ДП "Костопільський військовий лісгосп" Салівончиком С.Я. складено протокол № 4 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 65 КУпАП, щодо громадянина ОСОБА_1

04.03.2020 року інженером з охорони та захисту лісу вказаного підприємства ОСОБА_2 винесено постанову № 4 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП, у вигляді адміністративного штрафу у сумі 510,00 грн. (незаконна порубка, пошкодження та знищення лісових культур і молодняка) та запропоновано відшкодувати заподіяну шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 17 852,82 грн..

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено що ОСОБА_1 , самовільно, тобто без наявності відповідних дозвільних документів зрубав 1 дерево породи "дуб" сироростущий, 2 дерева породи "сосна" сухостійна.

Згідно проведеного розрахунку відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" встановлено, що незаконною рубкою 1 дерева "дуб" діаметром пня 44 см. та 2 дерев породи "сосна" діаметрами пнів 36 та 34 см. навколишньому природному середовищу та безпосередньо позивачу заподіяно шкоду у розмірі 17 852,82 грн., що підтверджується розрахунком розміру заподіяної шкоди лісовому господарству самовільною рубкою лісу.

Стверджує, що станом на 13.04.2020р. громадянин ОСОБА_1 штраф не сплатив та спричинену шкоду не відшкодував.

З огляду на викладене, просить стягнути з відповідача на користь Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" збитки у сумі 17 852,82 грн..

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою лісу відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не мітять належних доказів, що саме ОСОБА_1 є завдавачем шкоди. Будь-якого доказу, зокрема акту, в якому було б зафіксовано факт виявлення працівниками лісгоспу з участю поліцейських пнів зрізаних дерев, їх замірів до суду не надано. На переконання місцевого суду вказана обставина свідчить про їх відсутність. Не надано також будь-якого документу, що свідчив би про звірку вилучених на підводі ОСОБА_1 колод з пнями зрізаних дерев, оскільки його зупинили з підводою не в лісі та складали акт вилученої лісопродукції біля лісу (як зазначено у самому акті). Крім того, суд першої інстанції дійшов переконання, що шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню до відповідних бюджетів органів місцевого самоврядування за місцем заподіяння такої шкоди, у даному випадку на спеціальний фонд Грушівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, на території якої здійснено незаконну рубку деревини. Тому, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, місцевий суд прийшов до висновку, що Міністерство оборони України в особі Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" не є особами, яким заподіяно збитки внаслідок незаконної вирубки лісу.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, Рівненська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі вважає, що вина ОСОБА_1 у незаконній вирубці лісу підтверджена належними доказами, зокрема, показами свідків, у повторному допиті яких суд безпідставно відмовив.

Також переконаний, що місцевий суд порушив принцип диспозитивності судового процесу, оскільки відповідачем не заперечувалася належність виділу 13 кварталу 84 Грушівського лісництва до ДП "Костопільський військовий лісгосп". У зв`язку з чим, вважає безпідставними мотиви місцевого суду щодо ненадання прокурором доказів перебування даної ділянки лісу у розпорядженні чи власності ДП "Костопільський військовий лісгосп" та наголошує про її перебування у постійному користуванні в зазначеному державному підприємстві.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи, зокрема, із позовної заяви вбачається, що підставою для звернення прокурора до суду із даним позовом були матеріали адміністративної справи щодо самовільної порубки дерев, яку здійснив ОСОБА_1 ..

Так, 29.02.2020 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол №4 про адміністративне правопорушення, а 04.03.2020 року інженером з охорони та захисту лісу ДП "Костопільський військовий лісгосп" Салівончиком С.Я. відносно відповідача було винесено постанову №4 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП, за те, що 29.02.2020 року о 04 год. 30 хв. він вчинив самовільну порубку лісу у Грушівському лісництві, кв. 84, а саме: зрізав три дерева: одне дерево породи дуб сироростущий і два дерева сосна сухостійна. У результаті цього порушення заподіяно шкоду лісовому господарству на суму 17 852,82 грн. Даною постановою на відповідача накладено адміністративний штраф у розмірі 510 грн.

Прокурор вказує, що зазначеними матеріалами, зокрема встановлено, що ОСОБА_1 самовільно, без наявності відповідних дозвільних документів зрубав 1 дуб сироростущий та 2 сосни сухостійні. Посилаючись на ст. 105 Лісового кодексу України, просить стягнути з нього шкоду за порубку вказаних дерев.

Разом з цим, рішенням Березнівського районного суду від 05.08.2020 року, яке набрало законної сили, скасовано постанову №4 від 04.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлене законом.

Таким чином, судовим рішенням встановлено відсутність вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні щодо незаконної вирубки лісу.

Крім того, допитані місцевим судом свідки, будучи під присягою, показали, що вони не бачили безпосередньо саму рубку або повал дерев, які нібито здійснив ОСОБА_1 ..

У їх письмових поясненнях, долучених до позовної заяви, також зазначено, що вони бачили лише, як ОСОБА_3 розпилював деревину, тобто, не бачили, що саме він здійснив рубку (повал) дерев.

Будь-якого доказу, зокрема акту, в якому було б зафіксовано факт виявлення працівниками лісгоспу, з участю поліцейських, пнів зрізаних дерев, їх замірів прокурором не надано.

Не надано також будь-якого документу, що свідчив би про звірку вилучених на підводі ОСОБА_1 колод з пнями зрізаних дерев, оскільки його зупинили з підводою не в лісі та складали акт вилученої лісопродукції біля лісу.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що у ОСОБА_4 виявлено лісопродукцію, сокиру, бензопилу та вилучено лісопродукцію. Проте працівниками держлісгоспу, на місці події, сокира та бензопила не вилучалися.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, стороною позивача не надано, а судом не було здобуто належних, переконливих та безпірних доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 протиправних дій щодо самовільної порубки дерев.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені у апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи, по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені і оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Заразом, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері залишити без задоволення, а рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С. 05.08.2021 року