Справа № 417/585/21
Провадження № 2/417/171/21
РІШЕННЯ

Іменем україни

"10" серпня 2021 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Логвіненка Т.Г.,

за участі секретаря - Білянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Марківської державної нотаріальної контори, Марківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) про зняття арешту з майна,

У С Т А Н О В И В :

06.05.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Марківської державної нотаріальної контори, Марківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) про зняття арешту з майна.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Маючи намір розпорядитися своїм майном, при зверненні 02.04.2021 до державного нотаріуса, їй стало відомо про наявність обтяження на зазначену квартиру. Марківською ДНК документів, на підставі яких накладено заборону не надано, оскільки справи Марківської ДНК по 2007 рік включно передані на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, інформацію на паперових носіях щодо документів, на підставі яких вносилися зазначені записи, надати немає об`єктивної можливості. Марківським районним судом Луганської області та Марківським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Харків) документів на підставі яких були внесені записи про арешт квартири не надано у зв`язку з тим, що справи знищено з закінченням строку зберігання. Вважає, що внесені Марківською державною нотаріальною конторою записи про арешт квартири є незаконними та помилковими. Наведені обставини свідчать про відсутність правових підстав для зберігання та продовження арешту на квартиру, в силу неможливості судового органу, органу виконавчої служби, державної нотаріальної контори надати документи, на підставі яких відповідний арешт застосовано, більш того, через неможливість ними конкретизувати судове, виконавче провадження в рамках якого він був накладені, а також існування арешту майна при визнанні державними органами факту завершення судового та виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 порушує саму мету застосування відповідної процедури. Тому вона просить суд зняти арешт з квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , який був зареєстрований Марківською державною нотаріальною конторою на підставі ухвал Марківського районного суду № 354 від 14.03.2003 (реєстраційний номер обтяження 2652587 від 02.12.2005), повідомлення Марківського районного суду б/н від 17.03.2000 р. (реєстраційний номер обтяження 2659543 від 05.12.2005 р.), ухвали Марківського районного суду № 84 від 24.01.2003 ( реєстраційний номер обтяження 2662006 від 06.12.2005 р.) постанови Марківського ВДВС № 1988 від 05.08.2003 р. (реєстраційний номер обтяження № 2662032 від 06.12.2005 р.).

27.05.2021 від Марківської державної нотаріальної контори надійшов відзив в якому просить суд відмовити в позові до Марківської ДНК. Вважає неправильним посилання позивача у позові на той факт, що Марківською ДНК не були дотримані п. 2.3, п.2.4 Положення Про єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, оскільки Положення Про єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за № 364/3657 в редакції зі змінами від 13.10.2004, що діяли на момент внесення даних відомостей про арешт майна стосовно позивача, містили інші норми ніж ті на які посилається позивач, а саме:

п 2.3 реєстратор відмовляє у внесенні відомостей до Реєстру заборон, якщо в заяві або постанові відомості передбачені пунктами 2.1.2-2.1.3 цього Положення, відсутні або вказані неповністю, нечітко або нерозбірливо;

п. 2.4 відмова у внесенні відомостей до Реєстру заборон надається у письмовій формі із зазначенням причин відмови.

Тому, твердження позивача, що Марківською ДНК внесені дані про арешт квартири є незаконними та помилковими, вважають хибними. Будь-які документальні докази, що стосуються даного спору Марківська ДНК надати не має можливості, так як всі справи по 2007 рік включно передано на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву. Вважають, що Марківська ДНК не є належним відповідачем, оскільки не має повноважень та не здійснювала накладення арешту на квартиру позивача, тому не має підстав відповідати за позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Краноруцький О.М. в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги визнав в повному обсязі..

Представник відповідача Марківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву та просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача Марківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 . Право приватної власності нею набуте в порядку приватизації. Вищезазначена квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та на підставі розпорядження голови Марківської районної державної адміністрації від 23.05.2007 року № 243, що підтверджується свідоцтвом про право власності Серія НОМЕР_1 від 23.05.2007 р.( а.с.9).

18.09.2006 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2 від 18 вересня 2006 року (а.с.7).

Відповідно до довідки про склад сім`ї та проживання від 21.04.2021 № 740 виданої ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_2 про те, що до складу сім`ї, які проживають за даною адресою, входять: ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 (а.с.8).

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 250994737 від 02.04.2021 року, вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про накладення арешту (архівні записи) на квартиру по АДРЕСА_2 , а саме:

- запис №2652587 від 02.12.2005 р., зареєстрований реєстратором Марківською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Марківського районного суду № 354 від 14.03.2003 р.,

- запис № 2659543 від 05.12.2005 р., зареєстрований реєстратором Марківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Марківського районного суду б/н від 17.03.2000 р.,

- запис № 2662006 від 06.12.2005 р., зареєстрований реєстратором Марківською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Марківського районного суду № 84 від 24.01.2003 р.,

- запис № 2662032 від 06.12.2005 р., зареєстрований реєстратором Марківською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Марківського ВДВС № 1988 від 05.08.2003 р. (а.с.13-14).

Марківською державною нотаріальною конторою, на адвокатський запит надано відповідь №279/01-16 від 21.04.2021, де зазначено що оскільки справи Марківської ДНК по 2007 рік включно передані на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, інформацію на паперових носіях щодо документів, на підставі яких вносилися записи про накладення арешту, надати немає об`єктивної можливості ( а.с.15).

На звернення адвоката Красноруцького О.М. Марківським районним судом Луганської області надано копію ухвали суду від 14.03.2003 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та повідомлено, що дану справу та всі інші документи знищенні в зв`язку з закінченням строків зберігання ( а.с. 16-18).

Згідно повідомлення Марківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) № 2087/18.19-76 від 02.04.2021 року за даними автоматизованої системи виконавчого провадження та журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчих проваджень, виконавчі документи де боржником є ОСОБА_2 у відділі на виконанні не перебувають (а.с.19).

Згідно повідомлення Марківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №2266/18.19-76 від 20.04.2021 року виконавче провадження відносно ОСОБА_2 , в ході виконання якого державним виконавцем Марківського ВДВС Рипало Т.М. виносилась постанова №1988 від 05.08.2003 р. про накладення арешту на квартиру, знищене у зв`язку з закінченням строку зберігання, тому надати будь-які запитувані копії матеріалів виконавчого провадження не вбачається можливим ( а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно 3 4. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 1 ст. 321 ЦК України наголошує на те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено в Постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Отже, існування обтяжень, які накладені на вказане майно унеможливлюють реалізацію Позивачем його права власності в площині правомочності розпорядження.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відсутні будь-які підстави існування арешту нерухомого майна, в т.ч. у зв`язку з відсутністю виконавчого провадження, знищення якого за терміном зберігання свідчить про те, що воно було закінчено, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на спірне майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Марківської державної нотаріальної контори, Марківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований Марківською державною нотаріальною конторою на підставі: ухвали Марківського районного суду № 354 від 14.03.2003 р. (реєстраційний номер обтяження 2652587 від 02.12.2005), повідомлення Марківського районного суду б/н від 17.03.2000 р. (реєстраційний номер обтяження 2659543 від 05.12.2005 р.), ухвали Марківського районного суду № 84 від 24.01.2003 р. (реєстраційний номер обтяження 2662006 від 06.12.2005 р.), постанови Марківського ВДВС № 1988 від 05.08.2003 р. (реєстраційний номер обтяження №2662032 від 06.12.2005 р.).

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.Г.Логвіненко