Справа № 203/3123/21
Провадження № 2-з/0203/125/2021
УХВАЛА

10.08.2021 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, в якому третіми особами без самостійних вимог зазначені: Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), старший державний виконавець Калініч Олена Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Заява мотивована тим, що на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 25 310 грн. 40 коп. У разі невжиття заходів забезпечення позову відбудеться стягнення коштів за відсутності гарантій їх повернення при задоволенні позову, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

10 серпня 2021 року надійшло підтвердження зарахування судового збору до спеціального фонду бюджету, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову може бути розглянута.

Заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно ч.ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «ВЕЛЛФІН», приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., в якому третіми особами без самостійних вимог зазначені: Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), старший державний виконавець Калініч О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. До заяви надані докази відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса, який він оскаржує. Заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, до неї доданий документ про сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі. З урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК.

Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачена можливість забезпечення позовних вимог шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом майбутнього позову вказане визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. Згідно наданої позивачем копій постанов про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника від 16 березня 2021 року, вбачається що на підставі спірного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, здійснюють заходи з його примусового виконання та стягнення коштів із заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, оскільки за оспорюваним виконавчим написом відкрито виконавче провадження та розпочато дії з його примусового виконання, суд вважає, що станом на час розгляду заяви про забезпечення позову наявною є очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення по справі, оскільки в разі подальшого примусового стягнення з нього коштів та витрат виконавчого провадження, винагороди, а також в разі подальшого можливого задоволення позову, позивачу доведеться прикладати значних зусиль для повернення стягнутих з нього сум.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову є адекватними та співмірними із майбутніми позовними вимогами, заявлені у спосіб, визначений п.6 ч.1 ст.152 ЦПК України, а тому заява позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З огляду на предмет позову, зважаючи на розмір спірної заборгованості, щодо якої вчинено спірний виконавчий напис, а також враховуючи, що позивач має постійне місце роботи, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, суд не вбачає передбачених ст.154 ЦПК України підстав для зустрічного забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151 153, 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 3610, вчиненого 01 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (, адреса: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48).

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки до 10 серпня 2024 року.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Копію ухвали направити на адресу: ОСОБА_1 , ТОВ «ВЕЛЛФІН», приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), старшого державного виконавці Калініч О.В.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 15 днів з дня її підписання. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя С.В. Єдаменко