РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/113/21
Провадження № 2/327/58/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2021 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Беспалько Л.В.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням осіб без їх виклику за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

22 квітня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), а правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 30 жовтня 2009 року укладено кредитний договір без номеру (далі - Договір), згідно з яким останній було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 100 грн. 00 коп. з подальшим його поступовим збільшенням до 4000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0% на місяць на суму залишку заборгованості. Відповідач ОСОБА_1 порушила умови Договору і має прострочену заборгованість. Станом на 28 березня 2021 року сума заборгованості складає 17085 грн. 57 коп., де заборгованість за кредитом - 3911 грн. 40 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 13174 грн. 17 коп., заборгованість за комісією - 00 грн. 00 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором - 00 грн. 00 коп.. Відповідач в добровільному порядку не вжила заходів щодо погашення заборгованості, тому АТ КБ «ПриватБанк» вимушене було звернутись до суду із вищевказаним позовом. Одночасно позивач прохав вирішити питання про розподіл понесених ним судових витрат у розмірі 2270 грн. 00 коп..

Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2021 року за клопотанням повноважного представника позивача вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику (а.с.6,46,56,58 зворотна сторона).

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.92), у письмовій заяві, поданій до суду разом з позовною заявою, представник позивача на підставі довіреності Дашко В.М. вказав, що позивач позов підтримує у повному обсязіпо тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Разом з тим, представник позивача клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подав, справу прохав розглянути без його участіта не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.5,59).

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання поштового відправлення (а.с.93,99-101). При цьому, відповідач заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подала, правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.

Виходячи з положень ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 30 жовтня 2009 року склалися кредитні правовідносини, а саме, відповідач отримала кредит у розмірі 100 грн. 00 коп. з подальшим його поступовим збільшенням до 4000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0% на місяць на суму залишку заборгованості. 30 жовтня 2009 року ОСОБА_1 отримала платіжну картку № НОМЕР_1 та ПІН до неї. В подальшому платіжну картку було неодноразово перевидано та 21 травня 2014 року ОСОБА_1 останній раз було видано платіжну картку № НОМЕР_2 з терміном дії останній день серпня 2016 року (а.с.14-23,34,64-65,71,75-77).

При цьому, в матеріалах справи наявна Заява ОСОБА_1 , яку остання підписала та за змістом якої вона погодилася, що вказана Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови) , а також Тарифами становлять між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с.22,65).

Таким чином, Договір підписаний сторонами: від імені банку - уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальника особисто ОСОБА_1 ..

При цьому, своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена з Умовами, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Крім того, 30 жовтня 2009 року ОСОБА_1 підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (далі - Довідка), яка, зокрема, містить умови щодо базової відсоткової ставки за кредитом, сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості, а також штрафів (а.с.23,65 зворотна сторона).

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума заборгованості за Договором станом на 28 березня 2021 року складає 17085 грн. 57 коп., де заборгованість за кредитом - 3911 грн. 40 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 13174 грн. 17 коп., заборгованість за комісією - 00 грн. 00 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором - 00 грн. 00 коп. (а.с.7-13,60 зворотна сторона-63).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Абзацом першим частини першої статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Із виписки по особовому рахунку вбачається, що ОСОБА_1 активувала кредитну картку та активно користувалася кредитними грошовими коштами, в тому числі, здійснювала платежі на повернення кредитних коштів.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, ураховуючи наявність у матеріалах справи виписки про рух коштів (а.с.14-19,75-77), яка є належним підтвердженням отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та часткової сплати грошей в рахунок погашення заборгованості, позивачем доведено факт отримання ОСОБА_1 кредиту в АТ КБ «ПриватБанк» та факт наявності заборгованості за кредитом.

Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, позивач має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц).

Так, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, заборгованість за тілом кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) складає 3911 грн. 40 коп..

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 (а.с.20,64), встановлено, що остання зміна кредитного ліміту у бік збільшення відбулася 14 жовтня 2013 року та максимальна сума для отримання склала 4000 грн. 00 коп.. При цьому, відповідно до наданої банком виписки, останній рух коштів по картковому рахунку здійснено ОСОБА_1 07 листопада 2013 року, а саме, нею було здійснено зняття готівки на суму 350 грн. 00 коп. та за вказану операцію було знято комісію в сумі 20 грн. 00 коп., після чого на картковому рахунку залишилася заборгованість в сумі 3991 грн. 50 коп., що відповідає розрахункам позивача, та на яку банком було нараховано відсотки.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,ч.6 ст.81 ЦПК України).

За розрахунками позивача, заборгованість за простроченими відсотками складає 13174 грн. 17 коп. станом на 28 березня 2021 року.

Судом встановлено, що строк дії платіжної картки № НОМЕР_2 , яку було видано ОСОБА_1 21 травня 2014 року, становить до 08/16 року (а.с.21,64 зворотна сторона), що відповідає строку дії договору, а тому позивач не має права нараховувати відповідачу будь-які проценти після закінчення строку дії договору за період після 31 серпня 2016 року і по 28 березня 2021 року (в межах позовних вимог а.с.2-3,59 зворотна сторона-60) у цій справі.

В Заяві та Довідці, які 30 жовтня 2009 року підписані ОСОБА_1 , зазначена базова процентна ставка, яка складає 3,0% на місяць, тобто 36% на рік (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) (а.с.22,23,65).

Разом з тим, відповідно до розрахунків наданих позивачем, відсоткова ставка неодноразово змінювалася, в тому числі в сторону її збільшення.

Відповідно до чч.1,3 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Вказана норма діяла на час зміни банком розміру фіксованої процентної ставки з 01 квітня 2015 року.

В матеріалах справи відсутні докази щодо належного сповіщення відповідача про зміну відсоткової ставки.

Таке збільшення відбулось неправомірно, без відповідного узгодження в заяві та без укладення додаткової угоди, а тому за весь час користування кредитним лімітом відповідачу слід розраховувати відсотки за ставкою 36% річних.

Як вказувалося вище, останній рух коштів по картковому рахунку здійснено ОСОБА_1 07 листопада 2013 року, після чого на картковому рахунку залишилася заборгованість в сумі 3991 грн. 50 коп., що відповідає розрахункам позивача, та на яку банком було нараховано відсотки.

Отже, заборгованість по процентам за користування кредитом, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , становить 4024 грн. 83 коп., виходячи з розрахунку:

(3911 грн. 40 коп. (тіло кредиту) * 36% (базова процентна ставка) / 360 (кількість днів у році) * 1029 (кількість днів у періоді з 07 листопада 2013 року по 01 вересня 2016 року) = 4024 грн.83 коп..

За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається АТ КБ «ПриватБанк» як на підставу своїх вимог до відповідача ОСОБА_1 , а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом за Договором від 30 жовтня 2009 року станом на 28 березня2021 року в сумі 7936 грн. 23 коп., у тому числі заборгованість за кредитом - 3911 грн. 40 коп. та заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4024 грн. 83 коп..

В іншій частині позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно положень ст.141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з ОСОБА_1 в сумі 1054 грн. 41 коп., виходячи з розрахунку:

(7936 грн. 23 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 2270 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 17085 грн. 57 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 1054 грн. 41 коп..

Керуючись стст.207,509,526,534,549,551,625,626,628,633,634,638,1048-1050,1054,1055,1056-1 ЦК України, стст.12-13,76-81,141,247,259,263-268,279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 , МФО банку 305299, ідентифікаційний код за , адреса: 01001 м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором в сумі 7936 (семи тисяч дев`ятисот тридцяти шести) гривень 23 (двадцяти трьох) копійок, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 3911 (трьох тисяч дев`ятисот одинадцяти) гривень 40 (сорока) копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 4024 (чотирьох тисяч двадцяти чотирьох) гривень 83 (вісімдесяти трьох) копійок, а також суму понесених судових витрат в розмірі 1054 (однієї тисячі п`ятдесяти чотирьох) гривень 41 (сорока однієї) копійки.

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в інший частині вимог, які розглядалися, - відмовити.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.М. Кущ