ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 617/227/20

провадження № 22-ц/818/3098/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

Учасники справи:

позивач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року у складі судді Глоби М.М., -

в с т а н о в и в:

11 лютого 2020 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі за текстом - ТДВ СК «Альфа-Гарант» ) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило визнати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/594263, який укладено між СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 недійсним.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що судом недостовірно та неправильно встановлені обставини, що призвело до ухвалення незаконного рішення та посилається на обставини, що викладені у позовній заяві. Вказує, що на бланку поліса страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/594263 залишилася відмітка про дату та час його укладення, а саме: «Дата: 16.08.2019 р., час: 09:09 год.» Наявність даної відмітки повністю виключає можливість укладення полісу до моменту дорожньо-транспортної пригоди. Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, а саме на 16 серпня 2019 року на 08.40 год. договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/594263 був недійсним.

Також, зазначає, що суд послався на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, але вказана позиція не відповідає обставинам даної справи.

16.08.2019 р. о 09 год. 09 хв. відбулася не реєстрація спірного полісу в інформаційній базі, а відбувся сам факт укладення даного полісу. Зафіксована на оригіналі бланку поліса страхування відмітка «ІD: 569068 Дата: 16.08.19 Час 09:09» інформує про точний час та дату укладення полісу страхування.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТДВ СК «Альфа-Гарант» не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що спірний договір є вчиненим у письмовій формі, містить відомості, які внесенні уповноваженою особою страховика, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні. Зі змісту полісу № АО/5946263 вбачається, що він набирає чинності з початку зазначеного строку його дій у полісі, страховий платіж є сплаченим 15.08.2019 року.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що між 15.08.2019 сторонами укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За даними полісу № АО/5946263, ОСОБА_1 застрахував у СК «Альфа-Гарант» цивільно-правову відповідальність, як власник транспортного засобу марки «Ваз 2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору з 00 год. 00 хв. 16.08.2019, договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії.

У полісі № АО/5946263 зазначена дата укладання договору 15.08.2019 , а також вказано, що страховий платіж у розмірі 108 грн. 60 коп. сплачений 15.08.2019 . На бланку поліса страхування міститься відмітка «ІD: 569068 Дата: 16.08.19 час 09:09» (а.с. 4).

Директор з продажу СК «Альфа-Гарант» надав письмові пояснення у листі від 22.12.2019 року, про те, що згідно інформації, що вказана у програмному комплексі та відображена на бланку полісу № АО/5946263, даний поліс було укладено за посередництвом страхового агенту ОСОБА_2 16.08.2019 року о 09 год. 00 хв. (а.с. 6).

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 31.10.2019, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення.

Вказаною постановою встановлено, що 16.08.2019 року о 08 год. 40 хв. в м. Харкові, на кільцевій дорозі, поблизу перехрестя з вул. Курочкіна гора, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ваз 2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного руху вільна та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від чого транспортним засобам було завдано механічні пошкодження та заподіяно матеріальні збитки (а.с. 7).

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частинами першою, другою статті 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Порядок укладення і початок дії договору страхування визначено у статті 18 Закону України «Про страхування», відповідно до якої для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Загальні підставі недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України, згідно з якою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Додаткові підстави недійсності договору страхування зазначені у статті 998 ЦК України та статтею 29 Закону України «Про страхування», якими передбачено, що договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об`єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наявність поліса з усіма необхідними реквізитами відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про страхування» є підтвердженням факту укладення сторонами договору страхування 15 серпня 2019 року, а тому відсутні правові підстави для визнання укладеного сторонами договору страхування недійсним.

Доводи представника позивача в апеляційній скарзі про те, що датою укладення договору є дата та час реєстрації договору у створеному позивачем програмному комплексі, тобто після настання страхового випадку, свідчить про неукладення сторонами договору страхування саме 15 серпня 2019 року, є безпідставними і не впливають на правильність вирішення судом спору, з огляду на таке.

Відповідно до статті 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

При цьому необхідно розмежовувати поняття «укладення договору» та «набрання чинності договором».

Так, згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, тоді як набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору.

Таким чином, момент укладення договору може не збігатися із моментом набрання ним чинності, а тому реєстрація договору в програмному комплексі страхової компанії після настання страхового випадку не є підставою для визнання укладеного договору страхування недійсним із підстав, заявлених позивачем.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору страхування в силу положень статей 203, 215, 998 ЦК України.

Крім того, у пункті 3 поліса вказано, що строк дії оспорюваного договору з 00 год. 00 хв. 16 серпня 2019 року.

У цьому ж пункті вказано, що договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії.

В пункті 10 поліса зазначено, що страховий платіж сплачений 15 серпня 2019 року.

Страховий поліс підписаний уповноваженою особою страхової компанії та скріплений печаткою, правильність даних, внесених до нього, не оспорювалась.

Отже, спірний договір є вчиненим у письмовій формі, містить відомості, які внесені уповноваженою особою страховика, про належну сплату страхового платежу, а тому підстави для визнання його недійсним, у зв`язку з укладенням після настання страхового випадку, відсутні.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 528/436/15-ц.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - залишити без задоволення.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 11 серпня 2021 року.