Номер провадження: 22-ц/813/7644/21
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Грицак Катерину Василівну на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПрАТ СК "Граве Україна" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної події, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

05.05.2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 , в якій позивач просив стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 48031,53 грн., моральну шкоду у розмірі 30000 грн.; судові витрати у справі покласти на відповідача.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.12.2020 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 було притягнуто до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ СК "Граве Україна"./а.с.120/

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПрАТ СК "Граве Україна" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної події було задоволено частково, постановлено:

стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , мешкає - АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою - АДРЕСА_3 матеріальну шкоду у розмірі 48031,53 /сорок вісім тисяч тридцять одна гривня/ 53 копійки;

стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , мешкає - АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою - АДРЕСА_3 , витрати щодо складання висновку автотоварознавчого дослідження у розмірі 2500 грн. /дві тисячі п`ятсот гривень/.

В решті позовних вимог - відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

06 квітня 2021 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Грицак Катерину Василівну було подано апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року, відповідно до якої відповідач просить рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на на наступні порушення, допущені судом першої інстанції під час розгляду справи:

-фактичне ототожнення права користування та права володіння транспортним засобом;

При вирішенні спору суд мав встановити обсяг речових прав позивача щодо пошкодженого транспортного засобу, зокрема, чи наділений він правом вимоги про відшкодування коштів на його відновлення внаслідок пошкодження в результаті ДТП і їх отримання.

-щодо послідовності заявлення вимог про відшкодування шкоди;

Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на відповідача за умови, що останній уклав договір страхування і сплачував страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

-щодо порушень, наявних у висновку експертного дослідження №190927, що наданий позивачем (замовником висновку не виконано обов`язок забезпечити належний виклик інших учасників на технічний огляд пошкодженого автомобіля оцінювачем; у висновку не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; у висновку не зазначено, що він підготовлений для подання до суду);

Звіт автотоварознавчого дослідження сам по собі не є визначальним доказом на підтвердження суми витрат, а фактично здійснені витрати у розмірі 48 031,53 гривень, які зазначив позивач не підтверджені належними доказами.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.04.2021 року ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Грицак Катерину Василівну на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року було залишено без руху.

30 квітня 2021 року на електронну адресу Одеського апеляційного суду, представником ОСОБА_1 - адвокатом Грицак Катериною Василівною подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року. В обгрунтування поданого клопотання, представник зазначив, що копію повного тексту оскаржуваного рішення представником апелянта було отримано тільки 04.03.2021. З урахуванням вищевикладених обставин, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.05.2021 року поновлено ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року.

Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Грицак Катерину Василівну на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПрАТ СК "Граве Україна" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної події.

Ухвалено, розгляд справи здійснювати за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного розгляду, без повідомлення учасників справи.

07 червня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява, відповідно до якої позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

17 червня 2021 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Грицак Катерини Василівни надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В обгрунтування поданого клопотання представник апелянта зазначила, що у справі майнові вимоги заявлені до двох відповідачів, матеріали справи містять значний обсяз доказів, які відповідач вважає недослідженими в суді першої інстанції, та які варто дослідити у рамках апеляційного провадження для всебічного та повного розгляду справи - зокрема, це стосується висновку експерта автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку за № 190927 від 20.10.2019 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.06.2021 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Грицак Катерини Василівни про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Грицак Катерину Василівну на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПрАТ СК "Граве Україна" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної події було відмовлено.

18 червня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Грицак Катерини Василівни надійшли додаткові пояснення з окремих питань в порядку ст. 43 ЦПК України.

24 червня 2021 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Грицак Катерини Василівни надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі №947/10756/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Граве Україна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди до винесення Одеським апеляційним судом рішення у справі №522/17659/19 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

18 червня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Грицак Катерини Василівни надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме відомостей з порталу «судова влада» щодо реєстрації апеляційної скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.08.2021 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Грицак Катерини Василівни про зупинення провадження у справі було відмовлено.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

З рапорту інспектора поліції І.Шубіна на ім`я т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Одеській області Д.Хмарука вбачається, що патрулюючи у складі екіпажу надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду без потерпілих о 00:21 год. 15.09.2019 року за адресою Люстдорфська дорога/вул. Космонавта Комарова, за участю водіїв ОСОБА_1 під керуванням автомобілем «AUDI», номерний знак НОМЕР_3 та ОСОБА_2 під керуванням автомобілем «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_4 . Прибувши на місце події, інспектори поспілкувавшись з водіями та відібравши пояснення, встановили, що їх твердження стосовно причини події різняться, та неможливо встановити причину події. Оглянувши територію біля місця події інспекторами було виявлено камери відеоспостереження "Безпечне місце", які могли б зафіксувати подію, тому було прийнято рішення щодо направлення матеріалів для проведення дізнання./а.с.12/.

В матеріалах справи є письмові пояснення позивача ОСОБА_2 , його дружини ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_1 , датовані 15.09.2019 року, в яких пояснення водіїв з приводу причини зіткнення автомобілів дійсно різняться./а.с.13,14,15/.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 163652 від 07.10.2019 року встановлено, що 15.09.2019 року у 00.10 год. у м.Одесі на вул.Люстдорфська дорога № 88/1 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «AUDI», номерний знак НОМЕР_3 , під час зміни напрямку руху не переконався в безпеці та у разі перестроювання не надав переваги у русі транспортному засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроюватись, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження./а.с.9/

Тобто, вказаним протоколом водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність по ст.124 КУпАП. Також, повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Приморському районному суді м.Одеси.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень ./а.с.18/.

Постанова Приморського районного суду м.Одеси від 07.11.2019 року набрала законної сили 19.11.2019 року.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 29.04.2020 року було внесено виправлення описки до вищевказаної постанови у написанні номерних знаків транспортних засобів, зокрема вказавши вірно номерний знак автомобіля «AUDI», як " НОМЕР_3 ", яким керував ОСОБА_1 та вказавши вірно номерний знак автомобіля "Toyota Camry», як " НОМЕР_4 ", яким керував водій ОСОБА_2 /а.с.19/

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у судовому засіданні знайшов факт скоєння ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди та його вини, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 163652 від 07.10.2019 року та постановою Приморського районного суду м.Одеси від 29.04.2020 року, якими встановлено, що 15.09.2019 року о 00 год. 10 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_3 , за адресою: м.Одеса, вул.Люстдорфська дорога, 88/1, під час зміни напрямку руху, не надав перевагу в русі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Судом встановлено, що власником автомобіля «AUDI», марки «RS3» номерний знак НОМЕР_3 , є відповідач по справі ОСОБА_1 , відповідальність якого застраховано в СК "Граве Україна", що вбачається із Поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО/3749799 від 02.08.2019 року, страхова сума щодо шкоди, заподіяної майну зазначена в розмірі 100000 грн. та Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.08.2019 року, загальну страхову суму зазначено в розмірі 550000 грн. Строк дії полісу та договору вказано з 03.08.2019 року по 02.08.2020 року. Тобто, відповідальність ОСОБА_1 було застраховано на час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.09.2019 року. /а.с.88,89/.

Також, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля "Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_4 , власником якого зазначено ОСОБА_5 , застраховано в ПрАТ СК "Вусо", поліс № 172053274 від 27.10.2018 року та строк дії до 26.10.2019 року./а.с.11/

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду відповідає в повній мірі.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування майнової шкоди.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставність вимог позивача, який не є власником майна, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Згідно зч.2ст.1187 ЦК України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та постановою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 344/10730/15-ц, провадження № 61-5079 св 18.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач управляв транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Тому, суд вірно дійшов висновку, що позивач правомірно володів транспортним засобом, а тому має право на відшкодування завданої шкоди.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині послідовності заявлення вимог про відшкодування шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Закон № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.

Зокрема, згідно ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У вказаному Законі детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 ст. 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 ст. 35).

Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) передбачені ст. 37 Закону.

Відповідно до пункту 37.1.4 ст.37 Закону такою підставою є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 ст. 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у ст. 37 Закону, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його сплином у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі № 465/4287/15.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Одним із елементів верховенства права є юридична визначеність, яка вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуація та правовідносини залишались передбачуваними, а суб`єкти права знали наслідки своєї поведінки.

Апеляційний суд бере до уваги, що позивач втратив право звернення до страхової компанії на отримання страхового відшкодування, проте з урахуванням принципу повного відшкодування шкоди (ст. 1166 ЦК України), встановлення факту ДТП, винної особи у ній, передбачуваність для позивача його поведінки щодо відшкодування шкоди винною особою відсутні підстави для звільнення винної особи від цивільно-правової відповідальності.

Зважаючи на те, що сплинув річний строк, протягом якого потерпілий повинен був звернутися до ПрАТ «СК «Граве Україна» про виплату страхового відшкодування, позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування до особи, яка завдала шкоди, а саме ОСОБА_1 .

Посилання у доводах скарги на постанову Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц є безпідставними, оскільки обставини справи, яку переглядав касаційний суд, не є релевантними до цієї справи, яка наразі розглядається судом апеляційної інстанції.

При цьому у даному випадку зазначене у п. 56 вказаної постанови оbiter dictum міркування про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) узгоджується з висновками суду та згаданою правовою позицією, яка була висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 про те, що у даному випадку норма ст. 1194 ЦК України про субсидіарну відповідальність особи, яка є винуватою у скоєнні ДТП та застрахувала свою цивільну відповідальність, - не застосовується.

За таких обставин колегія суддів констатує, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження, ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі

Щодо порушень, наявних у висновку експертного дослідження №190927, що наданий позивачем (замовником висновку не виконано обов`язок забезпечити належний виклик інших учасників на технічний огляд пошкодженого автомобіля оцінювачем; у висновку не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; у висновку не зазначено, що він підготовлений для подання до суду) колегія суддів виходить з наступного.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля "Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_4 , за № 190927 від 20 жовтня 2019 року, складеним на замовлення позивача, судовим експертом Момот А.О., вартість матеріального збитку автомобіля, пошкодженого в ДТП, яка сталася 15 вересня 2019 року, станом на 27 вересня 2019 року складає 48031,53 грн.(з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу), вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_4 , визначена в сумі 99841,73 грн./а.с.23-28/.

Положеннями статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Аналогічні приписи містить стаття 81 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

За змістом ст. 78 допустимими є докази, одержані без порушення порядку, встановленого законом. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом було встановлено, що дослідження проведено судовим експертом Момот А.О., який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 "Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу" Свідоцтво № 1989, видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України 01.03.2019 року, стаж експертної роботи за експертною діяльністю з 2010 року, строк дії свідоцтва до 01.03.2022 року./а.с.44/

Колегія суддів вважає належним та допустимим доказом розміру спричиненої власнику автомобіля "Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_4 , майнової шкоди у зв`язку із пошкодженням у ДТП автомобіля вищезазначений висновок.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції, що представник відповідача, будучи не згодним з висновком, не надав суду жодних доказів щодо невірності, неповноти або наявності суперечності матеріалам справи або сумніви в його правильності, тим самим висновок експертного автотоварознавчого дослідження не спростовано, крім того, у разі незгоди з вартістю матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, сторона відповідача мала можливість заявити клопотання щодо проведення судової експертизи, чого зроблено не було. Суд може призначити експертизу за наявності одночасно двох обов`язкових умов необхідності наявності спеціальних знань для встановлення обставин та відсутності взагалі висновку або сумнівності наданого стороною висновку експерта, який у даній справі не спростовано за ознаками сумнівності або відсутності спеціальних професійних знань судового експерта Момот А.О.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення у незмінні частині відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Грицак Катерину Василівну залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПрАТ СК "Граве Україна" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної події залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18 серпня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С. О. Погорєлова

А.П. Заїкін