Справа № 585/943/21
Номер провадження 2/585/528/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянув справу № 585/943/21, провадження № 2/585/528/21 у порядку загального позовного провадження.

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів».

Предмет позову: стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати у зв`язку з не проведенням повного розрахунку в день звільнення по день фактичного розрахунку зі звільненим працівником.

Представник позивача: Цимбал Володимир Іванович, який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №39/2021-1517347 від 24.03.2021, Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ №1014360 від 24.03.2021 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №200 від 28.07.2003.

Представник відповідача: Цмокаленко Оксана Сергіївна, яка діє на підставі довіреності №4 від 05.02.2021 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП001662.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Роменський завод продтоварів» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати у зв`язку з не проведенням повного розрахунку в день звільнення по день фактичного розрахунку зі звільненим працівником. Свій позов мотивує тим, що з 21.08.2018 працювала на посаді оператора комп`ютерного набору відділу збуту у відповідача. Починаючи з червня 2020 заробітну плату товариство почало виплачувати не регулярно та не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість. На її звернення щодо виплати боргу по зарплаті відповідач відмовив без будь-яких пояснень. Станом на 19 жовтня 2020 року, тобто на день її звільнення з роботи, відповідач не виплатив їй заборговану заробітну плату з червня 2020 року по день фактичного звільнення, а також не провів всіх виплат у відповідності до КЗпП України, що належали їй від підприємства, на загальну суму 15719 грн. 09 коп., які підлягали виплаті в день її звільнення. 19.10.2020 року вона написала та подала відповідачу заяву про звільнення з займаної посади з 19.10.2020 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) та Наказом №61-К від 19 жовтня 2020 року ТОВ «Роменський завод продтоварів» її звільнено з роботи з 19.10.2020 року за угодою сторін (ч.1 ст. 36 КЗпП України). Але копію наказу їй не вручено, так само, як і копію наказу про прийняття на роботу, довідку про наявність заборгованості по заробітній платі, довідку про середній заробіток та довідку про доходи за 1-3 квартали 2020 року. Відповідач її звернення ігнорує. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, а остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. В день її звільнення 19 жовтня 2020 року відповідач письмово не повідомив її про нараховані грошові суми, які необхідно виплатити їй при звільненні, та не здійснив виплату належних коштів, в тому числі і заборговану за період з 01 червня 2020 року по 19 жовтня 2020 року заробітну плату, що є грубим порушенням вимог статей 47, 83, 115, 116, 117 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці». Після її звернення на урядову лінію зі скаргою щодо невиплати їй середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (25.01.2021) інспектором праці 11.02.2021 видано Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю та зобов`язано генерального директора ТОВ «Роменський завод продтоварів» Сидоренка О.С. усунути порушення та забезпечити додержання норм законодавства про працю за порушення норм ч. 1 ст. 116 КЗпП України. З метою досудового врегулювання питання щодо невиплати їй середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, 02.02.2021 року вона направила листа з письмовою заявою до генерального директора ТОВ «Роменський завод продтоварів» Сидоренка О.С., однак відповіді на вказану заяву до цього часу не отримала. Посилаючись на Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету міністрів України №100 від 08.02.1995 та на Постанову Верховного суду України від 14.09.2016 у справі №6-419цс16 щодо розрахунку середньої зарплати за час вимушеного прогулу, провівши відповідні розрахунки, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки з листопада 2020 року по січень 2021 року включно у зв`язку з затримкою проведення фактичного повного розрахунку у сумі 14699 (чотирнадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 97 копійок та 908 грн. сплаченої суми судового збору.

21 квітня 2021 року від представник відповідача надійшов відзив на позов, в якому вказано про те, що ТОВ «Роменський завод продтоварів» здійснив виплату ОСОБА_1 всіх належних їй сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством. Посилаючись на Постанову Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц , вказує на те, що при прийнятті рішення у даному спорі необхідно враховувати, що заборгованість по заробітній платі сплачена у повному обсязі, період прострочення заборгованості незначний, позивачем не надано належних та допустимих доказів про понесені майнові втрати, пов`язані із затримкою розрахунку по заробітній платі. Таким чином вважає за можливе зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі. Крім того, відповідач вважає, що ОСОБА_1 виконала розрахунок середньої заробітної плати з порушенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. З аналізу приписів зазначеного порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто враховуються тільки серпень та вересень 2020 року. Так, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 164,24 грн. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

07 квітня 2021 року справу прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 23.04.2021 року на 09 год. 00 хв. (а.с.33).

21 травня 2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.77).

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та без участі позивача, позовні вимоги просить задоволити.

Представник відповідача розгляд справи просила здійснювати за її відсутності.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08.08.1997 вбачається, що ОСОБА_1 з 21.08.2018 по 19.10.2020 працювала в ТОВ «Роменський завод продтоварів», звільнена за згодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.9).

04.01.2021 ОСОБА_1 звернулась із заявою до ТОВ «Роменський завод продтоварів» з проханням видати їй копію наказу про прийняття на роботу, копію наказу про звільнення з роботи, довідку про наявність заборгованості по заробітній платі, довідку про середній заробіток, довідку про доходи за 1,2, 3 квартали 2020 року (а.с.10).

Аналогічна заява подана ОСОБА_1 01.02.2021, до товариства заява надійшла 03.02.2021, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.11).

Також, 01.02.2021 ОСОБА_1 зверталась до відповідача з пропозицією вирішити питання компенсації в розмірі середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в найкоротший термін (а.с.12). Дану заяву отримано відповідачем 03.02.2021 (а.с.12 зворот).

З виписки по картковому рахунку АТ КБ «ПриватБанк», відкритого на ОСОБА_1 , вбачається, що на її картковий рахунок перераховано кошти в рахунок заробітної плати від «Роменського заводу продтоварів»: 06.08.2020 року в сумі 814 грн. 11 коп.; 03.09.2020 року в сумі 1900,00 грн.; 01.10.2020 року в сумі 1700 грн. 58 коп.; 23.10.2020 року в сумі 3802 грн. 01 коп.; 09.12.2020 року в сумі 2768 грн. 03 коп.; 25.01.2020 року в сумі 3555 грн. 55 коп.; 25.01.2021 року в сумі 3073 грн. 64 коп.; 25.01.2021 року в сумі 6321 грн. 77 коп.(а.с.13).

20.07.2020 на картковий рахунок позивача надійшло 2100 грн., 03.07.2020 - 1241,61 грн., 19.06.2020 - 1800 грн., 03.06.2020 - 1,61 грн., 19.03.2020 - 2,40 та 22.11.2019 - 0,44 грн. (а.с.13 зворот).

Згідно виписки за формою ОК-5 Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу на ім`я ОСОБА_1 від 01.02.2021 за відомостями на 2020 звітний рік сума заробітку для нарахування пенсії ( у тому числі доплата до мінімальної заробітної плати) становила: станом на червень-липень 2020 року - 4723,00 грн., станом на серпень 2020 року - 4799,99 грн.,станом на вересень 2020 року - 5000,00 грн., станом на жовтень 2020 року - 10077,91 грн. (а.с.14-15).

01 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою до Управління держпраці у Сумській області, в якій вказала, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем, 19.10.2020 звільнилась і не отримала від роботодавця повного розрахунку по заробітній платі. Повний розрахунок з нею був проведений лише 25.01.2021, але їй не нарахована та невиплачена компенсація згідно ст. 117 КЗпП в розмірі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку (а.с.16).

Скарга ОСОБА_1 була розглянута і 17.02.2021 їй було надано відповідь про те, що у межах повноважень, визначених Положенням про Управління Держпраці у Сумській області, посадовою особою Управління проведено інспекційне відвідування з дотримання законодавства про працю в частині своєчасності виплат розрахункових коштів при звільненні ТОВ «Роменський завод продтоварів». За результатами інспекційного відвідування встановлено порушення товариством вимог ч.1 ст. 116, ч.1 ст. 117 КЗпП України та винесено припис за виконанням якого встановлено контроль та в межах повноважень посадових осіб Управління вживаються заходи про притягнення до встановленої законом відповідальності (а.с.16 зворот).

З Акту інспектора праці Управління держпраці у Сумській області від 11.02.2021, складеного за результатами проведення державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці вбачається, що інспектором праці було проведено позапланову перевірку дотримання в ТОВ «Роменський завод продтоварів» законодавства про працю в частині виплати заробітної плати , та були виявлені порушення законодавства в цій частині, такі як порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам товариства, не нарахування та невиплата заробітної платі, а також не нарахування та невиплата заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.20-25).

11.02.2021 інспектором праці Управління держпраці у Сумській області винесено Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю серії СМ №126/198/44, яким зобов`язано генерального директора ТОВ «Роменський завод продтоварів» Сидоренка О.С. усунути виявлені інспектором порушення, серед яких було встановлено порушення ч.1 ст. 116 КЗпП України,, зокрема і щодо позивачки. Вказано, що при звільненні з 19.10.2020 оператора комп`ютерного набору ОСОБА_1 згідно наказу від 19.10.2020 №61-к виплату всіх сум, що належали їй від підприємства на загальну суму 15719,09 грн. в день звільнення не проведено. Виплату проведено в АТКБ «Приватбанк» для зарахування на картрахунки згідно відомості від 09.12.2020 в сумі 2768,03грн., згідно відомості від 22.01.2021 в сумі 6321,77 грн., згідно відомості від 22.01.2022 в сумі 3073,64 грн., згідно відомості від 22.01.2021 в сумі 3555,55 грн. При цьому в день звільнення 19.10.2020 ОСОБА_1 відпрацьовано повний робочий день, що підтверджено табелем обліку робочого часу за жовтень 2020 року (а.с.17-19).

З відомостей розподілу виплат ТОВ РЗП вбачається, що ОСОБА_1 після звільнення виплачувалась заробітна плата 09.12.2020 в сумі 2768,03 грн., 22.01.2021 - 3555, 55 грн., 3073,64 грн., 6321,77 грн. (а.с.47, 48, 49).

До відзиву на позов представником відповідача надано розрахунок при хвільненні №ЦЩ000000064 від 19.10.2020, в якому зазначено, що середньоденна заробітна плата (по календарним дням) ОСОБА_1 складає 164 грн. 24 коп. В серпні 2020 року заробітна плата позивача становила 5081,51 грн., у вересні - 4772,73 грн. (а.с.50).

З досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склалися правовідносини з приводу стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати у зв`язку з не проведенням повного розрахунку в день звільнення по день фактичного розрахунку зі звільненим працівником, які регулюються Законом України «Про оплату праці» та КЗпП України.

Норми права, застосовані судом.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зокрема, згідно норм ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Нормами статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до вимог статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці» - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно імперативної норми ч. 1 ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Крім того, частинами 1, 2 статті 83 КЗпП України передбачено, зокрема, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах, а саме: позивач ОСОБА_1 з 21. 08.2018 працювала на посаді оператора комп`ютерного набору відділу збуту в ТОВ «Роменський завод продтоварів», і на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (угода сторін) з 19.10.2020 року була звільнена, при цьому 19.10.2020 нею відпрацьовано повний робочий день.

В порушення вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача відповідачем не було проведено виплату всіх сум, що належали ОСОБА_1 від товариства, що підтверджується Актом інспектора праці Управління держпраці у Сумській області від 11.02.2021, складеного за результатами проведення державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці від 11.02.2021 за №СМ 126/198, Приписом Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю серії СМ №126/198/44 (а.с.20-25, 17-19).

Зазначене не заперечується і відповідачем.

Повний розрахунок всіх належних до виплати сум з позивачем проведений 22 січня 2021 року, що підтверджується указаними вище Актом та Приписом інспектора праці, а також відповідними відомостями ТОВ «Роменський завод продтоварів» (а.с.46, 47, 48, 49).

Отже, обов`язок відповідача по виплаті позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, існує.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 03.07.2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Абзацом 2 п.8 даного Порядку передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-648цс15.

Позивачем здійснено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з посиланням на норми закону викладені вище, з яким суд погоджується у повній мірі, виходячи з наступного.

Час затримки належних позивачу сум складає період з 19.10.2020 по 25.01.2021 (включно), тобто по день фактичного розрахунку, підтвердженого письмовими матеріалами справи (а.с. 13, 46-48). Саме 25.01.2021 заборгована заробітна плата надійшла на картковий рахунок позивача.

Згідно довідки (розрахунку при звільненні) №ЦО000000064 від 19.10.2020, наданої представником відповідача суду, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 по календарним дням становить 164 грн. 24 коп. (а.с.50).

При цьому інформація щодо заробітної плати у цій довідці суперечить тій інформації, яку відповідач офіційно подає до органів Пенсійного фонду України.

Таким чином довідка розрахунок при звільненні№ЦО000000064 від 19.10.2020 не є належним та допустимим доказом розміру середньоденного заробітку позивача та розміру її заробітної плати, отриманої за останні два місяці перед звільненням, та до уваги судом не приймається.

Згідно виписки за формою ОК-5 Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу на ім`я ОСОБА_1 від 01.02.2021 за відомостями на 2020 звітний рік сума заробітку для нарахування пенсії ( у тому числі доплата до мінімальної заробітної плати) становила: станом на серпень 2020 року - 4799,99 грн., станом на вересень 2020 року - 5000,00 грн. (а.с.14-15).

Таким чином загальна сума, яку позивач отримала за останні два місяці перед звільненням становить 9799,99 грн.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 29.07.2019 року № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» кількість робочих днів в серпні 2020 року складає 20 днів; кількість робочих днів в вересні 2020 року складає 22 дні, а отже загальна кількість робочих днів за два місяці складає 42 робочих дні.

Як вказано вище, середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Останні два календарні місяці роботи позивача є серпень та вересень.

Сумарне число робочих днів за останні два календарні місяці роботи позивача складає 42 робочих дні.

Отже, середньомісячне число робочих днів складає 21 (42/2).

Середньоденна заробітна плата позивача становить 244 грн.99 коп. (Розрахунок: 9799,99 грн. (сума заробітної плати за два останніх місяці) : 42 (кількість робочих днів за два останніх місяці) = 244 грн. 99 коп. середньоденна заробітна плата).

Так як позивач була звільнена з роботи 19.10.2020, то середньомісячна кількість робочих днів у період з 19.10.2020 по 25.01.2021 склала 63 робочих дні (21 х 3).

Отже розмір середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні ОСОБА_1 складає 14699,79 грн. (233,33 грн/день х 63 робочих днів).

Щодо позиції представника відповідача про необхідність зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц, згідно висновку якої суд, виходячи із принципів розумності, справедливості та пропорційності, за певних умов може зменшити розмір відшкодування, визначений ст. 117 КЗпП України.

Позивач після звільнення зверталась до ТОВ «Роменський завод продтоварів» із заявами надати їй довідку про середній заробіток, довідку про доходи за 1-3 квартали 2020 року, про наявність заборгованості товариства перед нею, із заявою про проведення повного розрахунку з нею в день звільнення, просила видати їй копію наказу про звільнення тощо, але відповідач її звернення ігнорував, що стало підставою для її подальшого звернення до Управління Держпраці в Сумській області.

Такі недобросовісні дії відповідача беруться судом до уваги і суд приходить до висновку, що виходячи з принципів розумності та справедливості, підстав зменшувати розмір відшкодування у даному випадку не має.

У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого нею судового збору у розмірі 908 грн.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 255, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженоювідповідальнісмтю «Роменський завод продтоварів» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати у зв`язку з не проведенням повного розрахунку в день звільнення по день фактичного розрахунку зі звільненим працівником , задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» () на користь позивача ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку з листопада 2020 року по січень 2021 року включно у зв`язку з затримкою проведення фактичного повного розрахунку при звільненні у сумі 14699 (чотирнадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 79 копійок.

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» () на користь позивача ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок компенсації сплаченого судового збору 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів», юридична адреса: вул. Авіаційна, 39 оф. 17, місто Дніпро Дніпропетровська область, 49017.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова