Справа № 182/4683/20
Провадження № 2/0182/1259/2021
У Х В А Л А

Іменем України

10.08.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н.О., представника позивача Чуприни Є.А., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК в особі керівника Гончарова Миколи Івановича про визнання незаконними дій, зобов`язання поновлення водопостачання на садовій ділянці та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК в особі керівника Гончарова Миколи Івановича про визнання незаконними дій, зобов`язання поновлення водопостачання на садовій ділянці та стягнення моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_2 є членом ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК і користується земельною ділянкою № НОМЕР_1 . У березні на його ділянці було припинено водопостачання. Керівником кооперативу було повідомлено ОСОБА_2 про наявну заборгованість у розмірі 800 грн., тому рішенням правління було вирішено його відключити як боржника. На його неодноразові звернення до ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ „САДІВНИЧО - ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК щодо роз`яснення підстав відключення садової ділянки від водопостачання, щодо ознайомлення його з відповідними документами товариства, надання розрахунку заборгованості, відповіді позивач не отримав.

Вважає такі дії керівника ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК незаконними та такими, що завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює у 5000, 00 грн. Просив суд визнати незаконними дії ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК ОСОБА_1 щодо відключення садової ділянки № 750 від мережі водопостачання та зобов`язати відновити водопостачання до цієї ділянки; стягнути з ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000, 00 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.08.2020 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні головуючим суддею Рунчевою О.В. роз`яснено правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 509/577/18 (провадження N 14-170цс19) про те, що у даному спорі позивач є членом ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК яке за організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом, який створено у відповідності до чинного законодавства України та базується на нормах Закону про кооперацію, тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Так як спір, що виник між сторонами з приводу незаконного, на думку позивача, відключення від водопостачання ділянки № НОМЕР_1 , якою користується позивач та яка знаходиться в межах ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ „САДІВНИЧО - ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК, є корпоративним та підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Також роз`яснено, що пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні представник позивача проти закриття провадження по справі заперечував, зазначив, що справа має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача у судовому засідання щодо вирішення цього питання поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, зміст позовних вимог, суд встановив наступне.

Згідно Статуту ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ „САДІВНИЧО - ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК (у новій редакції), затвердженого загальними зборами Садівничо-городнього товариства «Феррсплавщик» протокол № 9 від 08.10.2016 року (а.с. 54-63), товариство створено шляхом об`єднання фізичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності та з метою ведення спільної діяльності для задоволення своїх економічних соціальних, споживчих та інших потреб на засадах самоврядування. Кооператив створений на добровільних засадах у порядку, передбаченому конституцією України, Господарським кодексом України, Законом України «Про кооперацію» та іншими нормативно-правовими актами для реалізації своїх прав та спільних інтересів.

ОСОБА_2 є членом ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК та має у користуванні садову ділянку № НОМЕР_1 , платить членські внески, що підтверджується членською книжкою №284 (а.с.7).

Предметом позову є вимоги про визнання незаконними дій керівника ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК Гончарова Миколи Івановича щодо відключення садової ділянки № НОМЕР_1 , яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , від мережі водопостачання та зобов`язання відновити водопостачання до цієї ділянки; стягнення з ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ „САДІВНИЧО - ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000, 00 грн.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України,статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом з тим, стаття 20 ГПК України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань.

За змістом положень статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи, як добровільні об`єднання громадян, з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83,85,86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію».

За змістом положень статей 2,6,9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2,23 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув, а тому такий спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 509/577/18 (провадження N 14-170цс19)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є членом ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК.

З огляду на викладену позицію Великої Палати Верховного Суду та враховуючи те, що спір, що виник між сторонами з приводу незаконного, на думку позивача, відключення від водопостачання ділянки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 та знаходиться в межах ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК, є корпоративним та підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, з огляду на зміст та предмет заявленого ОСОБА_2 позову до ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК суд дійшов до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 255,256 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ„САДІВНИЧО-ГОРОДНЬОГО ТОВАРИСТВА „ФЕРОСПЛАВЩИК в особі керівника Гончарова Миколи Івановича про визнання незаконними дій, зобов`язання поновлення водопостачання на садовій ділянці та стягнення моральної шкоди - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд таких справ віднесено до господарської юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду ( м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції шляхом подання в 15-ти денний строк з дня її складення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 13.08.2021 року.

Суддя: О. В. Рунчева