Справа №932/5118/21
Провадження №2/932/2317/21
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Цитульського В.І., вирішуючи питання відкриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:

У позові ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» просить скасувати арешт, накладений в межах виконавчого провадження №44054864 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

В межах виконавчого провадження №44054864 виконується виконавчий напис приватного нотаріуса. При цьому позивач є правонаступником стягувача у такому виконавчому провадженні.

За висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.05.2020 у справі №554/8004/16-ц для вирішення питання юрисдикції суду за вимогою учасника виконавчого провадження про звільнення майна з-під арешту, накладеного у такому провадженні, мають значення приписи Закону України «Про виконавче провадження» (п.18 постанови).

Отже, за Законом №606-XIV у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, до адміністративного суду рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби могли оскаржити або учасники виконавчого провадження з виконання рішення неадміністративного суду, які не були сторонами цього провадження, або особи, які залучаються до проведення виконавчих дій з виконання рішення неадміністративного суду, або будь-які особи, якщо виконавче провадження стосувалося виконання рішень адміністративного суду чи інших, ніж суд, органів, їх посадових осіб (п.23 постанови).

За ознакою виконання у виконавчому провадженні виконавчого напису нотаріуса, даний спір підлягає вирішенню адміністративним судом.

Разом із цим у вказаній постанові (п.17.4) міститься посилання на висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №340/25/19, за яким для визначення юрисдикції суду необхідно встановити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби з накладення арешту на певне майно, то такий спір треба розглядати за правилами адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності чи іншого речового права, то ці спори слід розглядати за правилами цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Також міститься посилання (п.17.3) на висновок постанови від 11.12.2019 у справі №826/12775/15 за яким оскарження дій та рішень державного виконавця, спрямованих на арешт спірного майна особою, яка не є ані стороною, ані іншим учасником виконавчого провадження, однак має речове право на таке майно, не призведе до належного захисту її прав, оскільки навіть визнання адміністративним судом таких дій чи рішень протиправними не буде підставою для винесення виконавцем постанови про зняття арешту з майна з огляду на вичерпний перелік цих підстав, установлений статтею 60 Закону № 606-ХІV. Законодавець визначив окремий механізм поновлення порушеного права особи, якій належить арештоване майно, - звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту (стаття 60 Закону № 606-ХІV). З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду виснувала, що позивач обрав неефективний спосіб захисту, який не призведе до поновлення речового права на майно. Оскільки зняття арешту з майна здійснює виконавець, приймаючи постанову на підставі ухваленого судового рішення з цього питання, ефективним способом захисту права позивача на таке майно є звернення до суду за правилами господарського судочинства з позовом про визнання права власності та зняття арешту зі спірного майна.

Поданий позов обґрунтовано порушенням прав позивача як власника майна, а враховуючи, що позивачем є юридична особа та відповідачем визначено також юридичну особу, зокрема позивач вказує - Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

У відповідності до п.6 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Відтак, враховуючи наведені висновки Верховного Суду та суб`єктний склад учасників, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 186, 259, 261, п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.20 ГПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом скасування арешту.

Роз`яснити позивачу право звернутися із таким позовом до господарського суду.

Надіслати копію ухвали позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 08.07.2021.

Суддя В.І.Цитульський