Справа №295/9122/21
УХВАЛА

20.07.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1

про забезпечення позову при зверненні з позовною заявою

ОСОБА_2

до ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович

про визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и в:

16.07.2021 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування приміщення, посвідчений 16.03.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за реєстром №2889.

19.07.2021 представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна приміщення магазину загальною площею 81 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта: 101).

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом вищевказаного позову є визнання недійсним договору дарування приміщення від 16.03.2020, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за реєстром №2889, на підставі якого ОСОБА_3 подарувала на користь ОСОБА_4 приміщенням магазину площею 81,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 та ОСОБА_3 володіли спірним приміщенням на праві спільної власності подружжя, а оспорюваний правочин укладався за письмової згоди позивача ОСОБА_2 як співвласника приміщення. Проте, згодом стали відомі обставини, що дають обґрунтовані підстави вважати реальною метою укладення спірного договору дарування від 16.03.2020 року не відчуження приміщення на користь обдаровуваної, а лише номінальну зміну власника нерухомого майна з метою його виведення з власності відповідача ОСОБА_3 задля уникнення можливості звернення стягнення на нього за простроченими грошовими зобов`язаннями. Заявник вважає, що дійсним наміром відповідача ОСОБА_3 було ухилення від цивільно-правової відповідальності перед кредиторами, зокрема АТ «УкрСиббанк» по кредитному договору №0 від 29.05.2008 року та ОСОБА_5 за договором позики.

На думку заявника, до моменту винесення судом остаточного рішення і набрання ним законної сили пройде певний час, за який відповідачі зможуть відчужити спірне приміщення або обтяжити його на користь третіх осіб, що зробить неефективним захист прав позивача у даній справі, оскільки він змушений буде додатково звертатися до суду з новими позовами. Єдиним способом захисту своїх прав на спірне майно позивач вважає звернення до суду з заявою про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на незаконно відчужене нерухоме майно позивача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У пункті 1 частини 1 статті 150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має виходити із встановленої обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, співмірності виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.

Відповідачами у позові ОСОБА_2 є колишній власник приміщення ОСОБА_3 та новий власник ОСОБА_4 , при цьому, обґрунтовуючи заву про забезпечення позову, заявник посилається на те, що відповідачі можуть вчинити дії щодо відчуження спірного приміщення магазину, однак жодного обґрунтування, яким чином відповідач ОСОБА_3 , яка не є власником приміщенням, може вчинити дії щодо розпорядження майном, заява про забезпечення позову не містить.

Звернувшись з заявою про забезпечення позову, представник позивача ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та на необхідність захисту його прав. Заявник стверджує про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна приміщення магазину загальною площею 81, кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, подані до справи документи не підтверджують реальної загрози порушення прав позивача, дозволяючи лише припустити можливість такого розвитку подій, за якого виконання рішення суду буде ускладнено чи існуватиме загроза його невиконання, в той час як судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. А наявність самого по собі позову про визнання недійсним договору дарування щодо вказаного майна не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Крім того, заявником не надано доказів, які дають підстави вважати, що відповідачем ОСОБА_4 , яка є власником приміщення, можуть бути вчинені дії з відчуження майна, та якими доводами керується заявник, вважаючи що відповідач ОСОБА_4 вживатиме такі дії. Отже, заявник не довів суду необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а також, не обґрунтував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати, змісту позовних вимог.

Так, заявляючи вимогу щодо накладення арешту на майно, позивач не наводить жодних конкретних обставин, які свідчать про вірогідне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

За наведених обставин, підстав та необхідності застосування у даній справі заходів забезпечення позову згідно із заявою представника позивача ОСОБА_1 , суд не вбачає, відтак вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.А. Воробйова