Справа № 306/2591/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Кожух О.А.,

за участі секретаря: Волощук В.І.,

за участі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2018 року, головуюча суддя Тхір О.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до Свалявської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 проживали її батьки. Мама ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті батька в даному житловому будинку були зареєстровані племінники позивача, хоча там не проживали, а батько постійно проживав з нею, за адресою реєстрації її місця проживання, і вона здійснювала за ним догляд до смерті, атому зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги до майна покійного батька, інших спадкоємців, які б виявили намір прийняти спадщину не має.

Позивач звернулася до Державної нотаріальної контори щоб оформити свідоцтво на право власності, однак в оформленні права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку останній було відмовлено через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно.

За викладених обставин, позивач змушена звернутись до суду та просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог , про встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкоємцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, що знаходиться у АДРЕСА_1 , і складається, згідно з даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 17 вересня 2017 року, з житлового будинку - «А»; літньої кухні - «Г»; огорожі - № 1,2, - в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, зазначає, що суд приймаючи рішення не встановив коло спадкоємців, чим порушив і його права.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки судом допущено неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.48 ЦПК України, який вступив в дію з 15.12.2017 року, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає до кого пред`явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Пред`являючи даний позов, ОСОБА_2 в якості відповідача зазначила Свалявську міську раду. В процесі розгляду справи, в порядку ст.51 ЦПК України, не здійснювалася заміна відповідача чи залучення до справи співвідповідача.

Разом з тим, як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10,11).

На випадок своєї смерті, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заповіт не залишили.

Однак, як зазначає апелянт, - на день смерті ОСОБА_6 у спірному будинку за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

На день смерть ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстрованими були: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Із заявою про прийняття спадщини позивач в нотаріальну контору не зверталася. Офіційну відмову нотаріуса не отримувала.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково ухвалив рішення про визнання права власності позивача в порядку спадкування за законом після смерті її батька на житловий будинок.

Також суд констатує, що на момент ухвалення рішення суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_2 , фактично вирішив питання про права та обов`язки апелянта ОСОБА_1 , який мав бути залучений, як відповідач у даній справі.

Натомість позов пред`явлено до Свалявської міської ради, тобто до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні.

Як передбачено п. 4 ч. 3. ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Виходячи з повноважень апеляційного суду визначених ст. 374 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права та ухвалити по даній справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 268, 374,376, ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2018 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Свалявської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 16 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді