Справа № 299/3450/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Куштана Б.П.,Кожух О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини інваліда,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2015 рік. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом зі позивачкою ОСОБА_3 та перебувають на її повному утриманні.

Згідно Рішення суду від 27.02.2015 року у справі №299/273/15-ц шлюб, укладений 25.01.2003 року, між стронами - розірвано.

Рішенням Виноградівського районного суду від 23.10.2015 року у справі №299/2359/15-ц вирішено стягувати із відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2004 року народження в розмірі по 700,00 грн., а також аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , 2006 року народження в розмірі по 1200,00 грн. та додаткові витрати на лікування та догляд останньої у розмірі по 500,00 грн., оскільки дочка є дитиною-інвалідом, внаслідок ДТП, що мало місце 03.02.2015 року. Дитина отримала посттравматичний церебрастенічний синдром у поєднанні з розладом поведінки, емоцій та сну. Як вбачається із медичної документації дитина грубо дезорієнтована, неадекватна, періодично збуджена. Лікарями рекомендована ціла низка заходів та медичних препаратів, продовження стаціонарного лікування із залученням невропатолога, психотерапевта, педіатра.

Наразі відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, які присуджені йому рішенням суду від 23.10.2015 року за 3 (три) місяці. А утримання дитини-інваліда, як правило, пов`язане з серйозними додатковими витратами на медичне обслуговування, спеціалізоване обладнання, лікування, реабілітацію, оплату стороннього догляду.

Відповідач ОСОБА_4 має змогу надавати матеріальну допомогу своїм дітям, оскільки постійно працює на заробітках в Угорщині, однак ухиляється від утримання дітей.

Позивачка ОСОБА_3 ніде не працює, перебуває вдома із хворою дитиною-інвалідом.

На лікування та догляд доньки ОСОБА_7 , 2006 р.н., необхідні додаткові витрати: вітамінізоване харчування, гігієнічні засоби, лікувальні засоби та витрати на поїздки до лікарів.

Тому позивачка змушена звернутися до суду із позовом про збільшення стягуваних із відповідача ОСОБА_4 аліментів на утримання двох дітей та постійне стягнення додаткових витрат на лікування дитини-інваліда.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2021 року позов задоволено.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Виноградівського районного суду за №299/2359/15-ц від 23.10.2015 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн., на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати постійно на лікування та догляд за дитиною інвалідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно з наступною індексацією. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 квітня 2021 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач має на утриманні ще одну дочку, яку він має також отримувати. Також, вказує, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10.06.2021 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано позивачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 27.02.2015 року розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7), які проживають разом зі позивачкою ОСОБА_3 та перебувають на її повному утриманні.

Рішенням Виноградівського районного суду від 23.10.2015 року у справі №299/2359/15-ц вирішено стягувати із відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2004 року народження в розмірі по 700,00 грн., а також аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , 2006 року народження в розмірі по 1200,00 грн. та додаткові витрати на лікування та догляд останньої у розмірі по 500,00 грн., оскільки дочка є дитиною-інвалідом, внаслідок ДТП, що мало місце 03.02.2015 року (а.с.9-12). Дитина отримала посттравматичний церебрастенічний синдром у поєднанні з розладом поведінки, емоцій та сну. Як вбачається із медичної документації дитина грубо дезорієнтована, неадекватна, періодично збуджена. Лікарями рекомендована ціла низка заходів та медичних препаратів, продовження стаціонарного лікування із залученням невропатолога, психотерапевта, педіатра.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В той же час, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З моменту ухвалення судового рішення минув час, діти підросли і потребують значно більших матеріальних коштів. Внаслідок цих обставин розмір аліментів, які сплачує відповідач, не достатній для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Такі обставини свідчать про те, що витрати позивача збільшуються, а матеріальне становище ОСОБА_3 погіршується, визначена судом сума є недостатньою для матеріального забезпечення дітей.

Погіршення матеріального стану отримувача аліментів є підставою, передбаченою ч. 1 ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Отже, одержувач аліментів скористався своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, врахував вищенаведені обставини, визначив достатню і розумну суму аліментів, враховуючи вік дітей, стан здоров`я та обставини, передбачені ст. 182 СК України.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня 2618 гривень.

Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.

Що стосується питання про стягнення з відповідача на користь позивачки ОСОБА_3 додаткових витрат на дитину в розмірі 1500 гривен щомісячно, слід зазначити наступне.

Згідно із ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, виписками з історії хвороби дитини, тощо).

Зокрема, позивач ОСОБА_3 навела особливі обставини, які свідчать про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані хворобою та каліцтвом дитини.

З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд вірно дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання дочки у зазначеному позивачем розмірі, оскільки позивачем належно сформовано доказову базу щодо понесення нею саме додаткових витрат на утримання дитини, тобто на витрати на її спеціальне лікування, враховуючи, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини.

На підтвердження своїх заперечень проти позову ОСОБА_4 не надав належних і допустимих доказів тієї обставини, що він, як батько, несе додаткові витрати на утримання дитини. Як вбачається, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, останнім не надано, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися, отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїм дітям.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийняте в інтересах дитини і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 375 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 19 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді