ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року

м.Суми

Справа №592/3277/21

Номер провадження 22-ц/816/1088/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 травня 2021 року, у складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 06 травня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», мотивуючи вимоги тим, що з 10 червня 2006 року по 17 жовтня 2018 року він перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», 17 жовтня 2018 був звільнений за угодою сторін, на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, проте, при звільненні з ним не було проведено повного розрахунку, не виплачено 92940 грн 56 коп нарахованої заробітної плати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 січня 2019 року стягнуто на користь ОСОБА_1 з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» 92940 грн 56 коп заборгованості по заробітній платі та 31654 грн 80 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, без урахування податків, зборів, обов`язкових платежів.

Вказане судове рішення набрало законної сили, він звернувся до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області, однак станом на 10 березня 2021 року кошти так і не отримав.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 лютого 2020 року було задоволено позов ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 31.01.2019 по 20.02.2020 в розмірі 157570 грн 56 коп, з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Вважає, що відповідно ч. 1 ст.117 КЗпП України йому повинен бути виплачений середній заробіток (з наступного робочого дня після проголошення рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.02.2020 по день подання позову), тобто з 21.02.2020 по 10.03.2021, що становить 196963 грн 20 коп (703 грн 44 коп х 280 днів).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку задоволено повністю.

Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 21.02.1020 по 06.05.2021 включно в сумі 211735 грн 44 коп, з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь держави 2117 грн 35 коп судового збору.

В апеляційній скарзі АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині розміру визначеної до стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшити суму стягнення з 211735 грн 44 коп до 15000 грн 00 коп (з послідуючим утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору).

Апеляційна скарга мотивована тим, що враховуючи розмір заборгованості по заробітній платі позивача - 92940,56 грн, розмір визначеного судом до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 211735 грн 44 коп майже втричі перевищує розмір заборгованості із заробітної плати, тому суд першої інстанції при розгляді справи повинен був застосувати принцип справедливості та співмірності і зменшити розмір відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку, про що зробив висновок Верховний Суд у постанові Великої Палати від 26 червня 2019 року № 716/9584/15-ц.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до апеляційного суду не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 196963 грн 20 коп не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив позивачу 92940 грн 56 коп заборгованості із заробітної плати, що є підставою для стягнення на його користь у порядку ст. 117 КЗпП України середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні за період з 21.02.2020 по 06.05.2021 (за 301 робочий день) у розмірі 211735 грн 44 коп.

Висновки суду про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідач не оскаржує.

Однак, у своїй апеляційній скарзі АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» вважає, що при ухваленні рішення судом неправильно визначено розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, без врахування принципу справедливості та співмірності.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за згодою сторін, на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 5-6).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 січня 2019 року стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої заробітної плати в розмірі 92940 грн 56 коп та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31654 грн 80 коп, без врахування податків, зборів, обов`язкових платежів. Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь держави 704 грн 80 коп судового збору (а.с. 7-8).

Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, було встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 703 грн 44 коп (а.с. 8).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 лютого 2020 року стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31.01.2019 по 20.02.2020 включно в сумі 157570 грн 56 коп, з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів ( а.с. 9-10).

У наявних матеріалах справи відсутні дані про виконання судового рішення щодо перерахування боргу з виплати заробітної плати з АТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, відповідно до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в день звільнення позивачу АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість, та, відповідно, він має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 січня 2019 року , яке набрало законної сили, встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, становить 703 грн 44 коп.

Період затримки розрахунку при звільненні позивачу суд визначив правильно з 21 лютого 2020 року (наступний день після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості та середнього заробітку) по 06 травня 2021 року (день ухвалення цього судового рішення), що становить 301 робочий день, а сума середнього заробітку складає 211735 грн 44 коп.

Однак, виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи розмір заборгованості із заробітної плати позивача - 92940 грн 56 коп, за затримку виплати якої відповідач несе відповідальність згідно із ст. 117 КЗпП України, колегія суддів вважає за необхідне врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року № 716/9584/15-ц та визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у меншому розмірі, ніж просив позивач та вирішив стягнути суд першої інстанції.

Так, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, але при визначенні середнього заробітку за час затримки такого розрахунку значно завищив його розмір.

Встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України.

Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в частині вирішення питання розподілу судових витрат. З АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 93000 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 лютого 2020 року по 06 травня 2021 року, а не 211735 грн 44 коп, як визначив суд першої інстанції, та відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України в дохід держави судовий збір в розмірі 930 грн.

При частковому задоволенні апеляційної скарги на 47,3 % (93000 грн (сума задоволених вимог) х 100% / 196735 грн 44 коп (211735 грн 44 коп - 15000 грн) - сума оскарження)), відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем за апеляційний перегляд справи підлягає частковій компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у сумі 1397,45 (2954,44 грн (сума сплаченого судового збору) х 47,3% / 100%).

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 травня 2021 року змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 21 лютого 2020 року по 06 травня 2021 року в розмірі 93000 грн (дев`яносто три тисячі) гривень та в дохід держави судовий збір в розмірі 930 гривень.

Судовий збір за апеляційний перегляд справи у сумі 1397 грн 45 коп компенсувати Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І.Собина