Справа № 461/5746/20 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/447/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.

при секретарі Ждан К.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Франківського районного суду міста Львова від 17 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2020 року позивач звернувся до суд із зазначеним позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії.

Свої вимоги мотивував тим, що він з 06.10.2017 року звільнений з військової служби та виключений із списків особового складу Центрального територіального управління Національної гвардії України у запас за станом здоров`я із залишенням на квартирному обліку, що потребують поліпшення житлових умов, з 17.08.1998 року за рахунок фондів Національної гвардії України. Загальна вислуга років (трудовий стаж) станом на момент звільнення складала(в) 27 років 02 місяці. За період проходження військової служби у Національній гвардії України він у відповідності до положень Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» №2011-ХІІ та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання порядку розподілу жилих приміщень Національній гвардії України житловим приміщенням не забезпечувався. Рішення у вигляді протоколу №23 житлово-побутової комісії військової частини № 4114 від 19.12.2019 року зараховано на квартирний облік з 17.08.1998 на 07.12.2006 як особі, що підлягає забезпеченню житловим приміщенням на загальних підставах, та з 17.07.2015 на 27.04.2017 як особі, що має право на першочергове забезпечення житловим приміщенням (багатодітна сім`я, як мають у своєму складі трьох і більше дітей). Зазначає, що таке рішення житлових комісій є незаконними та такими, що порушують його право на житло. Просить позов задоволити.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 17 грудня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення у вигляді протоколу №23 житлово-побутової комісії військової частини № 4114 від 19.12.2019 року про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік на загальних підставах з 07.12.2006 року та в списки осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 27.04.2017 року як багатодітної сім`ї.

Зобов`язано військову частину № НОМЕР_1 в особі її житлово-побутової комісії поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку на загальних підставах з 17.08.1998 року та в списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 17.07.2015 року як багатодітної сім`ї.

Стягнуто з військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України судовий збір в сумі 840,80 грн. в дохід держави.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що відповідно до наказу №278 від 28.07.2007 р. п.3.16 зняття з квартирного обліку та виведення з пільгових списків осіб, які були необгрунтовано внесені до цих списків або втратили вказане право, проводиться ЖПК військових частин у тому самому порядку, що й взяття на облік. Так як військовою частиною № НОМЕР_2 безпідставно зараховано позивача без надання необхідних на зарахування документів ЖПК військової частини № НОМЕР_3 у зв`язку з перереєстрацією осіб які перебувають на обліку виявлено порушення та вжито відповідні заходи передбачені п.13.16 Наказу.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Франківського районного суд міста Львова від 17 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії.

14 червня 2021 року від представника позивача адвоката Басюр Л.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Франківського районного суду міста Львова від 17 грудня 2020 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Звертає увагу на відсутність в апеляційній скарзі обгрунтувань вважати оскаржуване рішення незаконним.

12 липня 2021 року від скаржника надійшло заперечення на відзив. Зазначає, що за час проходження служби у в/ч № НОМЕР_4 м.Золочів, в період з 06.07.2003 по 29.06.2006 ОСОБА_1 , який є уродженцем м.Золочева Львівської області, проживав у батьків. В цей період в нього відпала потреба в поліпшенні житлових умов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 06.10.2017 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби та виключений із списків особового складу Центрального територіального управління Національної гвардії України у запас за станом здоров`я із залишенням на квартирному обліку, що потребують поліпшення житлових умов, з 17.08.1998 за рахунок фондів Національної гвардії України..

Загальна вислуга років (трудовий стаж) позивача станом на момент звільнення склала (в) 27 років 02 місяці, що не заперечується учасникам справи.

Рішенням у вигляді протоколу № 23 житловопобутової комісії військової частини № 4114 від 19.12.2019 (далі Протокол № 23) позивача ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік на загальних підставах з 07.12.2006 року та в списки осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 27.04.2017 року як багатодітної сім`ї.

З протоколу №23 вбачається, що було змінено позивачу дату його зарахування на квартирний облік з 17.08.1998 на 07.12.2006 як особі, що підлягає забезпеченню житловим приміщенням на загальних підставах, та з 17.07.2015 на 27.04.2017 як особі, що має право на першочергове забезпечення житловим приміщенням (багатодітна сім`я, які мають у своєму складі трьох і більше дітей).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, оскаржуване рішення у вигляді Протоколу № 23 прийнято за відсутності на це повноважень, без покликання на норми права, як підставу для прийняття рішення щодо зміни дати зарахування на квартирному обліку позивача ОСОБА_1 . Окрім цього, суд прийшов до висновку, що зміна Протоколом №23 дати зарахування позивача на квартирний облік( на який позивач був поставлений правомірно на квартирний облік на загальних підставах з 17.08.1998 року та в списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 17.07.2015 року як багатодітної сім`ї) порушує право позивача, як військовослужбовця і громадянина на житло, передбачене ст. 47 Конституції України та ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.06.2016 № 2- рп/2016 «наголошено, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права» (абзац третій підпункт 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення).

Відповідно до ст. 39 ЖК УРСР громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Абзацом 1 ст. 43 ЖК УРСР визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Наказом від 28.07.2007 № 278 Міністерством внутрішніх справ України затверджено Інструкцію з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень (далі Інструкція № 278).

У відповідності до пунктів 3.8 3.13 Інструкції № 278 військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлово-побутової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. У рішенні вказуються дата взяття на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, у першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень (додаток 3), або до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень (додаток 4), а в разі відмови у взятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми житлового законодавства. Датою зарахування на облік уважається день, коли житлово-побутовою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Положеннями пункту 3.17 Інструкції № 278 встановлено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (до іншої місцевості), беруться на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. (рапорт про взяття на квартирний облік за новим місцем служби надається в місячний термін).

Як вбачається із протоколу військової частини № 2250 від 17.08.1998, що позивач ОСОБА_1 дійсно у період проходження військової служби зарахований на квартирний облік з 17.08.1998 року.

Крім цього, на виконання статті Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від 03.08.2006 року № 1081 (далі Порядок № 1081).

Відповідно до вимог пункту 26 Порядку № 1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку.

Статтею 44 ЖК УРСР встановлено, що громадянинові, який перебуває на обліку потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи, черговість на одержання жилого приміщення може бути перенесено на рік, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу або заходи адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого пунктом 4 статті 40 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, щодо позивача ОСОБА_1 не застосовувалося жодних із перелічених статтею 44 ЖК УРСР видів відповідальності, у зв`язку з відсутністю підстав для цього.

Згідно з положення пункту 3.14. Інструкції № 278, щороку у військових частинах, де самостійно провадиться квартирний облік, у період з 1 жовтня до 31 грудня відбувається перереєстрація осіб, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи військовослужбовців.

Отже, починаючи з 2003 по 2006 роки (період проходження служби у військовій частині НОМЕР_4 ), позивач ОСОБА_1 на квартирному обліку не перебував та житловим приміщенням не забезпечувався, водночас виникав обов`язок у протилежної сторони здійснити перереєстрацію осіб, які перебувають на квартирному обліку, у тому числі особи ОСОБА_1 , що з огляду на матеріали справи вчинено не було, та відповідно норм законодавства не виконано.

У протилежному випадку облікова житлова справа позивача ОСОБА_1 мала б бути скерована до військової частини № НОМЕР_4 , де на той момент останній проходив службу, для забезпечення виконання чинного на той час наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.0.1999 № 529 «Про затвердження Положення про порядок забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців та працівників внутрішніх військ МВС України» (втратив свою чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 20.02.2006 № 170).

Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 12.12.2006 затверджено рішення житлової комісії військової частини № НОМЕР_2 з питань зарахування на квартирний облік громадян, зокрема ОСОБА_1 , з 17.08.1998, зі збереженням попереднього часу перебування на обліку.

Житлово-побутовою комісією військової частини № НОМЕР_1 складено протокол № 3 від 26.07.2018 року, у відповідності до якого ОСОБА_1 після звільнення з військової служби у запас зараховано на квартирний облік з 17.08.1998 як особу, що підлягає забезпеченню житловим приміщенням на загальних підставах, та з 17.07.2015 як особу, що має право на першочергове забезпечення житловим приміщенням.

19.12.2019 Протоколом № 23 за наявності тих же обставин ОСОБА_1 було змінено дату зарахування на квартирний облік.

Разом з тим, Інструкція № 278 в частині, що обумовлює повноваження житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо перегляду рішень у вигляді протоколів військових частин, де проходив військову службу ОСОБА_1 , - таких повноважень не містить, а відтак оскаржуване рішення у вигляді Протоколу № 23 прийнято за відсутності на це повноважень

Змінюючи відповідачу, протоколом №23 дату зарахування на квартирний облік, відповідач не покликався в такому на норми матеріального права, які б передбачали такі зміни.

Слід звернути увагу, що починаючи з 2003 по 2006 роки (період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_4 ) позивач на квартирному обліку не перебував безпідставно та житловим приміщенням не забезпечувався, в той час як у протилежної сторони був обов`язок щодо перереєстрації осіб, які перебувають на квартирному обліку, у тому числі щодо відповідача, чого не було вчинено, і що призвело до порушення прав відповідача.

Щодо покликання відповідача, що позивачем не було надано необхідний пакет документів на зарахування в ЖПК в/ч № 4114 у зв`язку з перереєстрацією осіб які перебувають на обліку, суд звертає увагу, що відповідний пакет документів для формування квартирної справи відповідач має обов`язок подавати для взяття на квартирний облік вперше.

Колегія суддів вважає, за встановлених обставин справи, зміна Протоколом №23 дати зарахування позивача на квартирний облік(на який позивач був поставлений правомірно на квартирний облік на загальних підставах з 17.08.1998 року та в списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 17.07.2015 року як багатодітної сім`ї) порушує право позивача, як військовослужбовця і громадянина на житло, передбачене ст. 47 Конституції України та ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за умовами яких кожен має право на житло, суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 17 грудня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України відхилити.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 17 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2021 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник