Ухвала

10 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 648/2226/20

провадження № 61-9248ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 09 березня 2021 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича, заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк») звернулося до суду зі скаргою, в якій просило визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця в частині: не проведення дій щодо визначення вартості майна боржника ОСОБА_1 (житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) для його подальшої реалізації у виконавчому провадженні № 58884592;

не здійснення приватним виконавцем дій по виведенню вищевказаного іпотечного майна АТ «Райффайзен Банк», належного боржнику на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» без отримання згоди від органу опіки та піклування;

усунути порушені права стягувача шляхом зобов`язання приватного виконавця Манікіна Д. С. в рамках виконавчого провадження № 58884592 визначити вартість майна боржника ОСОБА_1 (житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) для його подальшої реалізації;

усунути порушені права стягувача шляхом зобов`язання приватного виконавця Манікіна Д. С здійснити дії по виведенню вищевказаного іпотечного майна на реалізацію шляхом проведення електронних торгів без отримання згоди від органу опіки та піклування.

Білозерський районний суд Херсонської області ухвалою від 07 жовтня 2020 року скаргу задовольнив частково. Визнав неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С. в частині не проведення дій щодо визначення вартості майна боржника ОСОБА_1 (житлового будинку з господарськими побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) для його подальшої реалізації у виконавчому провадженні № 58884592. Зобов`язав приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С. в рамках виконавчого провадження № 58884592 визначити вартість майна боржника ОСОБА_1 , а саме - житлового будинку, загальною площею 88,10 кв. м, житловою площею 47,4 кв. м, з господарськими побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , для його подальшої реалізації. В іншій частині скарги відмовив.

АТ «Райффайзен Банк» звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні скарги та в цій частині ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Херсонський апеляційний суд постановою від 09 березня 2021 року ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року в оскарженій частині залишив без змін.

01 червня 2021 року АТ «Райффайзен Банк» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 09 березня 2021 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2021 року поновлено АТ «Райффайзен Банк» строк на касаційне оскарження ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року та постанови Херсонського апеляційного суду від 09 березня 2021 року. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліківдесять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику слід було надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, за ідентифікаторами поштового відділення 022 та 030 заявник отримав вказану ухвалу 30 червня та 01 липня 2021 року.

На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 02 липня 2021 року. Вимоги ухвали заявником виконано.

Разом із цим, при додатковій перевірці касаційної скарги та доданих до неї матеріалів встановлено, що подана касаційна скарга АТ «Райффайзен Банк» не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1612/2343/12, від 04 липня 2018 року у справі № 761/4494/13-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 367/2506/15-ц. Також, заявник посилається на неврахування судами висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, однак не зазначає унікального номеру справи, в якій прийнята вказана постанова. Крім цього, заявник також посилається на неврахування судами правових висновків, викладених у рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 вересня 2015 року у справі № 6-39908св14, від 08 липня 2015 року у справі № 6-8741св15, від 05 лютого 2014 року у справі № 6-45859св13.

Пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, судове рішення можливо оскаржити за умови застосування судом апеляційної інстанції норми права без врахування правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного саме у постанові Верховного Суду, а відтак, посилання заявника на неврахування судами правових висновків, викладених саме в рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, не може бути підставою для касаційного оскарження судових рішень, оскільки не відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, заявнику слід надати уточнену касаційну скаргу, в якій зазначити, які саме постанови Верховного Суду не застосовані апеляційним судом при вирішенні спору по суті заявлених позовних вимог із датою їх постановлення та із зазначенням унікального номеру справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити Акціонерному товариству «Райффайзен Банк» строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги десять днів з дня отримання цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев