Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2140/21

номер провадження 2-о/695/75/21

30 липня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Середи Л.В.

за участю секретаря - Оніщенко Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Золотоноша цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із заяво про видачу обмежувального припису на шість місяців відносно ОСОБА_2 , яким просила:

-заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менш ніж 100 (сто) метрів до житлового будинку АДРЕСА_1 і є місцем постійного проживання ОСОБА_1 :

-заборонити ОСОБА_2 наближатись до місця роботи ОСОБА_1 , що знаходиться по АДРЕСА_2 адміністративне приміщення Зорівської сільської ради:

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею:

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 28.07.2021р. відкрито провадження у

справі.

У судове засідання заявник не з`явилась, однак від її представника, адвоката Побиванця Ю.В., надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , на задоволенні заяви наполягав у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився із невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку визначеному чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ч.,ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст.,ст. 77-80 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями глави 13 ЦПК України, а відповідні правовідносини Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Вказаною статтею також визначено, що кривдник - це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Обґрунтовуючи свої доводи заявник вказує, що вона з ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 25.09.2010 року, від якого у них народилась дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Після фактичного припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 здійснює систематичне психологічне насильство відносно заявника, зокрема 04.04.2021 року ОСОБА_2 вчинив сварку та погрожував фізичною розправою, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення від 08 квітня 2021 року за вчинення ОСОБА_2 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173/2 КУпАП.

Крім того 22 червня 2021 року близько 14 год. 00 хв. в с. Зорівка в приміщенні Зорівської сільської ради ОСОБА_2 вчинив сварку під час якої ображав заявника нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року за вчинення ОСОБА_2 правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173/2 КУпАП.

30 червня 2021 року ПОГ СП Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області Стадником А.Г. було винесено терміновий заборонний припис кривднику, яким заборонено ОСОБА_2 вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборонив в будь-який спосіб контактувати із нею.

Однак дія припису закінчується 09 липня 2021 року, а тому заявник має побоювання, що психологічне насильство та погрози з боку ОСОБА_2 відновляться.

У матеріалах справи наявні копії протоколів про адміністративні правопорушення від 08.04.2021 року та 30.06.2021 року, які складені Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області відносно ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 173-2 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Судом встановлено, що постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.06.2021 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн..

Однак 30.06.2021 року ПОГ СП Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області Стадником А.Г. було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, яким останній заборонив на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої, терміном з 30.06.2021 року по 09.07.2021 року.

Відповідно даних копії термінового заборонного припису серія АА № 013113 від 30.06.2021р. даний припис винесено строком на 10 діб - до 09.07.2021р.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У той же час суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18.

Враховуючи положення Закону № 2229-VIII обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищевказаним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях, що відповідає висновкам Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробленим у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19.

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Необхідність видачі обмежувального припису заявниця тісно пов`язує з подіями, які відбулись 04.04.2021р. та 22.06.2021 р. та зазначає про можливість скоєння протиправних дій заінтересованою особою в майбутньому, при цьому на підтвердження своїх слів надає копію тимчасового заборонного припису та протоколи по справах про адміністративне правопорушення щодо вказаних подій.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що після конфлікту із застосуванням до ОСОБА_2 обмежень, встановлених тимчасовим заборонним приписом від 30.06.2021р., станом на дату звернення до суду, а саме 27.07.2021р. будь-яких проявів протиправних дій з боку ОСОБА_2 по відношення до заявниці не вчинено, будь-яких контактів між вказаними особами не відбувалось. Вимога про встановлення обмеження аргументується виключно із припущеннями самої заявниці про можливість вчинення заінтересованою особою психологічного насильства чи погроз.

При цьому, будь-які фактори та ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства в майбутньому, а так само докази, що їх підтверджують, у заявниці відсутні.

Суд вважає, що ОСОБА_1 реалізувала право на захист, оскільки органом поліції після було винесено тимчасовий заборонний припис, відомості про порушення умов якого, відсутні.

Також заходи, які просить вжити заявник до ОСОБА_2 , взагалі є необґрунтованими, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що заінтересована особа мала або має намір перебувати у місці, зазначеному заявником, або наближатися до вказаного місця проживання. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що заявниця проживає разом із спільною із заінтересованою особою дитиною, а тому застосування заходів, про які просить заявниця обмежить можливість ОСОБА_2 у спілкуванні із нею.

У ході судового розгляду справи судом не встановлено ризику можливого виникнення будь-якого конфлікту, в тому числі і випадку домашнього насильства, між учасниками справи, оскільки як зазначалось вище, заінтересована особа та заявниця особисто не спілкувалась та не зустрічались, жодних протиправних дій відносно ОСОБА_1 не вчинялось.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність відомостей про скоєння домашнього насильства, вірогідності його продовження чи вчинення, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, відсутності підтвердження наявності реальних ризиків, що підтверджувалися б матеріалами справи, а тому законні підстави для застосування до ОСОБА_2 заходів тимчасового обмеження прав відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 77-80, 81, 89, 259, 263- 265, 268, 293, 350-1, 350-2, 350-3, 350-6 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Середа Л.В.