Справа № 161/3276/21
Провадження № 2/161/1864/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 серпня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Олексюка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Самсонюк Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Галькевич О.І., звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з у грудні 2020 року позивач дізналась, що за місцем роботи отримано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.11.2020 у ВП №63714556. Постанова видана на підставі виконавчого напису №30277 від 08.09.2020 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. Натомість будь-яких даних про те, що мало місце відступлення право вимоги за кредитними договорами на користь ТзОВ «Аланд» позивачка не отримувала, так само як і виконавчого напису та постанов, винесених на його виконання.

Згідно обгрунтувань позову, у жовтні 2015 року позивачці стало відомо про те, що ПАТ «Дельта Банк» ліквідовується, відомості про правонаступника банку останній було невідомі та жодними уповноваженими на це особами їй не повідомлялись, з огляду на це вона припинила здійснювати погашення заборгованості за існуючим на той період кредитним договором, останній платіж (кредитний договір №001-13 від 24.12.2013) здійснено 06.07.2015. З того моменту жодних вимог про повернення кредитних коштів ОСОБА_1 не отримувала.

Вважає що нотаріус при вчиненні напису не пересвідчився в існуванні кредитних зобов`язань між ОСОБА_1 та ТзОВ «ФК «Аланд», не переконався у безспірності заборгованості, а виконавчий напис було вчинено поза межами строку кредитування.

З огляду на наведене, позивач просить визнати виконавчий напис №30277 від 08.09.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 26 206,11 грн. таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача в свою користь понесені судові витрати.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.03.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов.

Представник позивача Галькевич О.І. в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просить його задовольнити, щодо заочного розгляду - не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» не надходило.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору, що виник між сторонами, є виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. реєстраційний номер №30277 від 08.09.2020 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С. на підставі заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №30277 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 26206,11 (а.с.82-88).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 24.11.2020 року відкрито виконавче провадження №63714556 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 08.09.2020 №30277 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 26 206,11 гривень. 26.11.2020 виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.30-33).

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства Юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів У країни.

Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку.

Суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин", а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: "Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття".

Положення ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Так, згідно з п.16 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 31 липня 2000 року № 32/5, нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків визнання нормативно-правових актів нечинними судом.

Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22 лютого 2017 року, отже і постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" також втратила чинність з цього дня.

З врахуванням вказаних вище положень суд дійшов висновку, що оскільки оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, вчинено 08.09.2020, то нотаріус не міг керуватись розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Разом із тим «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», який затверджений постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 у не скасованій рішенням суду частині, не передбачає права нотаріуса вчиняти виконавчі написи на підставі кредитних договорів, які нотаріально не посвідчені.

Згідно копії кредитного договору №001-02000-241213 від 24.12.2013, який за своїм змістом є заявою-офертою на укладення кредитного договору, останній є нотаріально не посвідчений, а складений у простій письмовій формі (а.с.83).

Враховуючи викладене, суд вважає, що при вчиненні спірного виконавчого напису не було дотримано нормативно передбачених умов для його вчинення, а саме вимогу щодо права вчинення виконавчого напису лише на кредитному договорі, який посвідчений нотаріально.

Крім того, суд враховує, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). З врахуванням того, що представник відповідача в судове засідання не з`явився та не подав суду відзив на позовну заяву, матеріали справи не містять доказів про направлення боржнику письмової вимоги про усунення порушень, тоді як позивач вказує, що він не перебуває у договірних стосунках з відповідачем, природа боргу за оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса йому невідома, жодних повідомлень про наявність заборгованості він попередньо не отримував.

Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував в своє розпорядження оригінал кредитного договору, а також первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, що може свідчити про відсутність в нотаріуса підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірними.

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Отже, нотаріус при вчиненні такого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Щодо відсутності належного документального підтвердження підстав переходу прав вимоги за кредитним договором, на підставі якого вчинено виконавчий напис, суд зазначає наступне.

З копії матеріалів нотаріального напису про вчинення виконавчого напису встановлено, що право вимоги за кредитним договором №001-02000-241213 від 24.12.2013 укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» спершу було відступлено ПАТ «Дельта Банк» на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору №395/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 20.04.2018, а в подальшому - ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ТзОВ «ФК «Аланд» на підставі договору про відступлення права вимоги №11-08/2020-ФА від 11.08.2020, тому факт переходу прав вимоги за вказаним кредитним договором є належним чином підтверджений достатніми документами, які були надані разом із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.90-94).

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд обмежений у можливостях перевірки доказів, окрім тих, що подані сторонами по справі, інакше це буде порушенням принципу диспозитивної цивільного судочинства.

При вирішенні даного спору суд виходить з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст.80 ЦПК України.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову та заяви про забезпечення позову. Отже, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1362 грн. (908 грн. + 454 грн.).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 89, 263, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, реєстраційний номер №30277 від 08 вересня 2020 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 26 206 (двадцять шість тисяч двісті шість) гривень 11 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (місцезнаходження: 010033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301, ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 09.08.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк