Справа №295/4780/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.09.2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 09.01.2020 року шлюб розірвано. За час проживання однією сім`єю, в період з 2002 року по 2006 рік за їхні спільні кошти було побудовано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій побудовано будинок, була відведена відповідачу під будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, тому й свідоцтво на право власності на будинок видане на ім`я відповідача. Відповідач чинить перешкоди в користуванні будинком, у зв`язку з чим вона разом із сином проживає в орендованій квартирі.

Уточнивши позовні вимоги, позивч просить: 1) визнати 48/100 житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 110,90 кв. м, житловою площею 41,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; 2) визнати за нею право власності на 1/2 частину 48/100 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) винати за нею право власності на частину земельної ділянки, на якій знаходяться 48/100 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , пропорційно частині житлового будинку, площею 0,0946 га, кадастровий номер :01:015:0005, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, виклавши в ньому заперечення проти задоволення позовних вимог, вказавши, що земельна ділянка по провулку АДРЕСА_1 була надана відповідачу в безстрокове користування для будівництва будинку на правах особистої власності на підставі рішення Житомирської міської ради народних депутатів № 356 від 27.09.1990 року та договору від 12.10.1990 року. У зв`язку із змінами в законодавстві земельна ділянка була приватизована ОСОБА_2 лише 20.09.2005 року згідно державного акта серії ЯБ № 231165 та є його особистою власністю і не може бути визнана об`єктом права спільної сумісної власності. Будинок, який розташований на цій земельній ділянці, був збудований відповідачем та його братом задовго до укладення шлюбу з позивачем незалежно від часу оформлення проектної документації, акту прийняття його в експлуатацію та видачі правовстановлюючих документів на нього. Будинок розпочав будувати брат відповідача ОСОБА_4 разом зі своєю дружиною ще на початку 90-х років, а згодом до будівництва приєднався і сам відповідач. Доказом існування будинку до моменту укладення шлюбу є технічні умови на проектування високовольтних електроспоруд (електрофікацію будинку) від 28.09.1994 року, де в пункті 1 «Назва споживача» вже було зазначено - житловий будинок. Технічні умови на електрофікацію будинку не могли бути видані за його відсутності. Видача відповідачу технічних умов на електрофікацію від 28.09.1994 року безумовно підтверджує факт існування вже повністю збудованого будинку ще в 1994 році. Будинок планувався двоквартирний для проживання у ньому двох сімей: сім`ї відповідача, який на момент початку будівництва ще не був одружений, і його брата ОСОБА_4 з його сім`єю. В подальшому усі документи оформлювалися на ім`я відповідача, оскільки він був титульним землекористувачем. Після прийняття будинку в експлуатацію та отримання відповідачем свідоцтва на право власності на нього від 25.09.2006 року частина будинку, яка складається з квартири АДРЕСА_2 розміром 52/100 частини, 18.06.2007 року була передана у власність братові відповідача - ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу. Таким чином, 48/100 ідеальних частин спірного будинку, а не весь будинок, як зазначила позивач, є особистою власністю відповідача, оскільки був фактично збудований до шлюбу за його особисті кошти та спільними з його братом зусиллями. Після укладення шлюбу позивач переїхала проживати до відповідача у вже існуючий будинок і за весь час перебування в шлюбі в будинку був проведений лише косметичний ремонт незначної вартості.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, зауваживши в ньому про те, що будівництво спірного житлового будинку по АДРЕСА_1 розпочалося у 2003 році та закінчено в 2006 році, про що свідчать копія рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.08.2003 року «Про надання дозволу на розроблення проектів нового будівництва, розширення, реконструкцію існуючих індивідуальних житлових будинків і господарських будівель, переоформлення прав забудовника, продовження терміну будівництва об`єктів архітектури та відчуження незакінчених будівництвом житлових будинків та прибудов», копія паспорту забудови земельної ділянки від 2003 року та копія витягу з рішення 13.04.2006 року про затвердження акту державної комісії про прийняття закінчених будівництвом в експлуатацію та копія вказаного акту. Ці обставини підтверджують факт будівництва житлового будинку та введення його в експлуатацію у шлюбі. Також доказом того, що будинок є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю, є її заява-згода на відчуження 52/100 частки будинку рідному брату відповідача - ОСОБА_4 .

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, та пояснила, що з листопада 2001 року вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Спочатку вони проживали в будинку її батьків в смт Черняхів, оскільки за адресою: АДРЕСА_1 була лише коробка будинку та дах із шиферу. У 2005 році вони переїхали проживати в спірний будинок, де за час їхнього спільного проживання в будинку були здійснені всі внутрішні роботи за належні їй кошти, так як відповідач через отриману травму лікувався та не міг працювати близько 3 років, та допомагали в цьому її батьки і брат. Під час їхнього проживання в будинку було проведено опалення та будинок електрифіковано. Будівництво будинку здійснювалося з 2002 року по 2006 рік.

У судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали із зазначених у відзиві підстав. Відповідач пояснив, що в 1990 році він отримав земельну ділянку для будівництва житлового будинку та в 1997 році будинок вже був побудований, придатний для проживання, де він і проживав зі своєю першою дружиною. В іншій половині будинку проживав його рідний брат із своєю сім`єю. З позивачем він познайомився в 2002 році та до одруження з нею він зустрічався близько 1-2 років і в цей період із нею спільно не проживав, місце його проживання було зареєстроване в гуртожитку. До того, як будинок було збудовано, на земельній ділянці знаходилася тимчасова споруда, яка використовувалася для проживання його братом. Будівництво будинку здійснювалося за його власні кошти та кошти брата, а також їхніх батьків. З осені 2004 року вони стали проживали в спірному будинку та під час шлюбу в ньому було здійснено ряд робіт по влаштуванню помешкання, а саме проведено каналізацію, з однієї з кімнат облаштовано туалет, проведено газове опалення, відремонтовано паркан, встановлено колодязь та здійснювалася поклейка шпалер.

Представник відповідача зауважив, що змельна ділянка та спірна частина житлового будинку належать відповідачу на праві особистої приватної власності, оскільки земельна ділянка була набута відповідачем до реєстрації шлюбу з позивачем, так само як і будинок, що був збудований задовго до шлюбу, був придатним для проживання, а в період перебування в шлюбі з позивачем у ньому проводилися поточні ремонтні роботи.

Суд, заслухавши сторони та представника відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.09.2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 09.01.2020 року в справі № 295/17084/19 розірвано (а. с. 14). Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно копії свідоцтва про його народження (а. с. 13).

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 500 кв. м. надана відповідачу виконкомом міської Ради народних депутатів у безстрокове користування для будівництва будинку на правах особистої власності на підставі рішення Житомирської міської Ради народних депутатів № 356 від 27.09.1990 року та договору від 12.10.1990 року, яка була виділена в натурі 15.10.1990 року (а. с. 43-47).

КП «Містобудіна політика міста Житомира» Житомирської міської ради за замовленням відповідача 03.12.2003 року виготовлено паспорт забудови земельної ділянки щодо будівництва двоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 56-58).

20.09.2005 року на ім`я відповідача видано державний акт серії ЯБ № 231165 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 00946 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будіель і споруд, кадастровий номер :01:015:0005 (а. с. 7).

29.03.2006 року двоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 прийнятий в експлуатацію, про що державною приймальною комісією складено акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, затверджений рішенням міськвиконкому від 13.04.2006 року № 313 (а. с. 60).

25.09.2006 року виконкомом Житомирської міської ради ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з одного житловому будинку та надвірних будівель на підставі рішення міськвиконкому від 13.04.2006 року № 313 (а. с. 6). Державну реєстрацію права власності за відповідачем проведено 08.11.2006 року КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради відповідно до витягу від 08.11.2006 року (а. с. 6 звор. сторона).

За укладеним між відповідачем та ОСОБА_4 договором купівлі-продажу частини будинку від 18.06.2007 року відповідач передав у власність (продав) ОСОБА_4 52/100 ідеальних частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , (а. с. 66, 67).

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_5 надав показання про те, що в 2003 2004 роках стіни будинку були зведені та накритий дахом із шиферу, вікна та двері в ньому вже були встановлені, підлоги не було, у ньому ніхто не проживав, подвір`я було не огороджене. На прохання батьків позивача в 2003 - 2004 роках він привозив будівельні матеріали, міжкімнатні двері, блоки для перегородок у будинку. Сторони спочатку проживали в батьків позивача в смт Черняхів, а в 2004-2005 роках переїхали проживати в будинок, який добудовувався.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_6 надала показання про те, що спочатку спірний будинок був не придатним для проживання, а потім весь час велося будівництво. До того, як у будинку стала проживати позивач, будинок представляв собою накриту дахом коробку, а з 2005 року, коли сторони стали проживати в ньому в готовій кімнаті на другомі поверсі, там постійно проводилися роботи з його облаштування, зокрема в коридорі на підлозі була покладена плитка, було зашито гіпсокартоном стелю, проведена вода в туалет і ванну, пізніше підведено гарячу воду, забетоновано подвір`я, де встановлено колодязь. Позивач купувала будівельні матеріали за свої кошти, так як відповідач після отриманої травми не працював, але він здійснював будівельні роботи.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_7 надав показання про те, що в 2003 році він допомагав у будівництві будинку, який не був завершений будівництвом, і на той час у будинку ніхто не проживав. До одруження сторін вони проживали в будинку батьків позивача, а в спірному будинку була зведена коробка двоповерхового будинку, вікна та двері вже були встановлені, підлоги в кімнатах не було, а також ванни і туалету.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_8 надала показання про те, що до одруження сторін в 2003 році вони 2 роки проживали в батьків позивача. По провулку АДРЕСА_1 вони будували житловий будинок, який у 2003 році вже був зведений та накритий дахом, у будинку веранди не було, вхідні двері встановлені тимчасові, стіни в будинку не штукатурені, для проживання була придатна одна кімната на другому поверсі. Весь час проводилися в будинку внутрішні будівельні роботи по його облаштуванню. Провели в будинок газ і воду, зробили туалет. Коли дитині ОСОБА_9 виповнився 1 рік, вони приїхали проживати в будинок, де вже на той час було зроблено дві кімнати.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_10 надала показання про те, що спочатку відповідач та його брат отримали земельну діяльну, а потім за допомогою їхніх батьків побудували будинок по провулку АДРЕСА_1 на два входи, який у 1990-х роках було зведено та мав вікна і двері. У 1998 році ОСОБА_11 одружився та проживав із сім`єю у будинку, а після розірвання першого шлюбу одружився вдруге. У цьому будинку вона ніколи не була та що в ньому було всередині сказати не може. Газ до будинку було проведено в 1997 році.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_12 надала показання про те, що вона є рідною сестрою відповідача та саме вона в 2001 році познайомила ОСОБА_11 з ОСОБА_13 . Зі своєю першою дружиною та їхньою дитиною ОСОБА_11 проживав у повністю збудованому спірному будинку з літа 1998 року до кінця 2000 року, так як в 1997 році в будинку обидва поверхи були облаштовані для проживання в ньому. У 2003 році він одружився з ОСОБА_13 та проживали в смт Черняхів, а в 2005 році вони заселилися в побудований будинок. Спочатку в будинку було пічне опалення, а потім проведено газ. На облаштування будинку позивач грошей не надавала. Під час спільного проживання з позивачем ними було перероблено опалення, зроблено туалет і проведена каналізація. Газ підведено до будинку в 1998 році. Будинок було побудовано за кошти батьків відповідача.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_14 надала показання про те, що вона також є рідною сестрою відповідача та їй відомо, що будинок по АДРЕСА_1 будувався їхніми батьками за належні їм кошти на два входи в період з 1991 року - 1996 року на земельній ділянці, отриманій відповідачем. Старший брат спочатку проживав у тимчасовій споруді та оскільки його частина була збудована швидше, він заселився в неї в 1996 році. Відповідач заселився в свою частину будинку в 1998 році з першою дружиною та двома дітьми, а після розрівання шлюбу залишився проживати в ньому сам. Одружившись із ОСОБА_13 , деякий час вони проживали в її батьків у смт Черняхів, а в подальшому приїхали проживати в побудований будинок.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_4 надав показання про те, що він також є рідним братом відповідача та йому відомо, по АДРЕСА_1 в 1994 році було залито фундамент під будинок, в 1995 році збудовано дерев`яний будинок, який в 1996 році обкладено цеглою. На початку 1997 року будинок був побудований повністю, мав двері, вікна, дах і пічне опалення. Одружившись із своєю першою дружиною в 1996 році, відповідач проживав з нею в новому будинку. Через деякий час після одруження з позивачем у 2005 році вони приїхали проживати в будинок та весь час щось переробляли та доробляли в ньому. Він продав автомобіль та надав кошти на облаштування туалету і для проведення води в будинок, що й було зроблено. Капітального ремонту в будинку не проводили. До одруження вони спільно не проживали. Кошти на будівництво будинку надавалися його батьком та ним особисто витрачалися власні кошти їхньої сім`ї. У 2004 році проводилося опалення в будинку без участі позивача. Купівля-продаж будинку була оформлена формально для розподілу між ним і його братом будинку.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_15 надала показання про те, що будівництво будинку по АДРЕСА_1 розпочалося з 1994 року, яке завершилося в 1996 році. Батько позивача привозив матеріали. У 1998 році відповідач одружився та він проживав у своїй половині будинку разом із своєю сім`єю. З 2005 року в будинку стала проживати позивач та з нею було побудовано гараж на подвір`ї.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_16 надала показання про те, що вона є дружиною рідного брата відповідача ОСОБА_4 та їй відомо, що спірний будинок почали будувати в 1994 році, а в 1996 році він був збудований. Будівництво здійснювали ОСОБА_11 , її чоловіком та їхніми батьками. У 1998 році ОСОБА_11 проживав у своїй частині разом із свою першою дружиною. Будинок не вводився в експлуатацію за відсутності коштів. Одразу після одруження сторони стали проживати в смт Черняхів у батьків ОСОБА_13 , а в 2005 році переїхали проживати в будинок. Земельна ділянка, на якій збудовано будинок, була надана відповідачу за місцем роботи. За час проживання ОСОБА_13 в будинку нічого не будувалося. На другому поверсі в будинку нею було облаштовано третю кімнату, а дві інші вже були зроблені.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю чоловіка, дружини є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз досліджених судом доказів вказує про те, що право безстрокового користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 500 кв. м. для будівництва будинку виникло у відповідача в 1990 році. З початку 1990-х років розпочалося будівництво житлового будинку на цій земельній ділянці та до укладення шлюбу між сторонами в 2003 році будинок вже був зведений, накритий дахом, у ньому були встановлені вікна та вхідні двері, що підтверджується аналогічними в цій частині показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , і згідно показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 будинок був побудований та придатний для проживання ще до одруження сторін, а також довідкою за підписом головного архітектора від 12.10.1990 року про те, що ОСОБА_2 будує за вказаною адресою житловий будинок (а. с. 115) та квитанцією на ім`я відповідача від 22.06.1992 року про розпиловку лісопродукції (а. с. 118), у зв`язку з чим суд відхиляє посилання позивача на те, будівництво будинку розпочалося в 2003 році відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.08.2003 року «Про надання дозволу на розроблення проектів нового будівництва, розширення, реконструкцію існуючих індивідуальних житлових будинків і господарських будівель, переоформлення прав забудовника, продовження терміну будівництва об`єктів архітектури та відчуження незакінчених будівництвом житлових будинків та прибудов» та копії паспорту забудови земельної ділянки від 2003 року. Розподіл (передача) електричної енергії до будинку по АДРЕСА_1 здійснюється з 21.11.1995 року, як зазначено у відповіді АТ «Житомиробленерго» на адвокатський запит від 19.03.2021 року (а. с. 147).

Після укладення шлюбу між сторонами ними проводилося ряд будівельних та ремонтних робіт по облаштування помешкання, в якому вони стали проживати з 2004 2005 років, зокрема, проведено каналізацію, з однієї з кімнат облаштовано туалет, проведено газове опалення, відремонтовано паркан, встановлено колодязь та здійснювалася поклейка шпалер, інше.

Окрім того, суд зауважує, що надання позивачем письмової згоди на відчуження частини будинку брату відповідача ОСОБА_4 не може вказувати на безумовне перебування нерухомого майна у спільній сумісній власності сторін.

У правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 363/4852/17 у постанові від 03.06.2020 року, вказано про те, що, відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Тому суди попередніх інстанцій правильно зазначили про те, що сам факт реєстрації в 2010 році прав власності на особи на спірний садовий будинок, за доведеності його побудови в 1983 році, до часу реєстрації шлюбу між особами не дає підстав вважати, що садовий будинок є спільною сумісною власністю подружжя.

Із наведеного суд дійшов до висновку, що будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 було розпочате за участі відповідача з початку 1990-х років, переважна більшість робіт із будівництва будинку була здійснена до укладення шлюбу між сторонами, внаслідок чого ще до 2003 року будинок вже був зведений відповідачем та накритий дахом, в ньому були встановлені вікна і вхідні двері, й на час укладення шлюбу мав статус об`єкту незавершеного будівництва, а позивач після реєстрації шлюбу з відповідачем приймала участь в облаштуванні будинку, проведенні в ньому внутрішніх робіт. За таких обставин, на переконання суду, введення нерухомого майна в експлуатацію та реєстрація права власності за відповідачем в 2006 році під час перебування в шлюбі з позивачем не свічить про перебування такого майна у спільній сумісній власності сторін. Також необхідно відзначити, що в силу п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України набута на підставі приватизації відповідачем земельна ділянка є його особистою приватною власністю. Тому оскільки позивачем не доведено належними, допустими та достатніми доказами набуття подружжям ОСОБА_9 за час перебування ними в шлюбі 48/100 ідеальних часток житлового будинку по провулку АДРЕСА_1 внаслідок спільного будівництва у вигляді спільних трудових чи грошових затрат із самого початку такого будівництва, вимоги позову не ґрунтуються на положеннях закону та суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 61, 69-71 СК України, ст. 331 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 12, 76-82, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Повне рішення суду складено 06.08.2021 року.

Суддя Л.М. Семенцова