Справа № 737/482/21
Проваждення № 2/737/235/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі

головуючого суддіКоренькова А.А.
секретаря судового засіданняЧередниченка С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 737/482/21
за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2 ОСОБА_3
третя особаКуликівська селищна рада
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
представник позивача ОСОБА_4
інші учасники справине з`явились

встановив:

07 липня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 17 березня 2005 року їй належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані, але не проживають понад один рік. Факт реєстрації відповідачів порушує права позивача на вільне розпорядження і користування майном та впливає на оплату комунальних платежів.

Позовна заява надійшла до суду 07 липня 2021 року.

15 липня 2021 року, після отримання відомостей про зареєстроване місце реєстрації відповідачів, заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у даній справі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали до суду заяви, в яких вказують про визнання позову, справу просять розглянути за їх відсутності (а.с. 51, 54).

Третя особа Куликівська селищна рада надала заяву в якій повідомляє, що заперечень проти задоволення заявлених вимог не має, справу просить розглядати у відсутності представника селищної ради (а.с. 35).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених в позові.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9).

Згідно з довідкою Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 804 від 01.06.2021, ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 . За даною адресою не зареєстрована та не проживає. В квартирі зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 10).

Відповідно до акта № 32 від 11.06.2021 року, підписаного заступником Куликівського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Богданом В.В., завідувачем сектору соціального захисту населення Куликівської селищної ради Парандич О.І., сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , але не проживають за даною адресою більше 10 років (а.с.11).

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в судовому засіданні показали що проживають в будинку АДРЕСА_1 . В квартирі АДРЕСА_1 вказаного будинку мешкає ОСОБА_5 .. Крім ОСОБА_5 у вказаній квартирі більше ніхто не проживає більше 10 років. Вони знають позивача ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_2 як дочку ОСОБА_5 та її онуків відповідно. Чи належить квартира саме ОСОБА_5 не знають.

Предметом позову, що розглядається, є вирішення питання про втрату права користування житлом громадянина, який відсутній за зареєстрованим місцем проживання понад установлені законом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР) визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

У ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР вказано, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні норми визначені у ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне з ним господарство.

Отже, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 34 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Надані позивачем докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у своїй сукупності достатні для висновку про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за місцем реєстрації більше одного року без поважних причин, виходячи з чого його належить визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою.

Визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та є підставою для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280, 282, 289, 354, 355 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

1. Позовну заяву задовольнити повністю.

2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою:

АДРЕСА_1 . Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

7. Повний текст рішення суду складений 17 серпня 2021 року.

Суддя А.А. Кореньков