ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року м. Чернівці

справа № 718/822/21

провадження 22-ц /822/736/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 травня 2021 року в цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Західна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Кредитна спілка «Західна» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 14 червня 2019 відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про відкриття кредитної лінії у розмірі 50000 гривень. 26 червня 2019 року між кредитною спілкою «Західна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №662, відповідно до якого кредитна спілка надала позичальнику кредитні кошти у розмірі 35000 грн. 00 коп. зі сплатою 55% відсотків річних з кінцевим терміном повернення 15 червня 2021 року.

Взяті на себе зобов`язання кредитна спілка «Західна» виконала повністю та надала ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки із копією реквізитів рахунку та платіжним дорученням №32 від 01.07.2019 року на суму 35000 грн. 00 коп.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №662 від 26.06.2019 року між кредитною спілкою, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №662-1 та договір поруки №662-2, згідно умов яких, поручителі беруть на себе відповідальність за повне та своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Разом з тим, позичальник ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.03.2021 року у нього наявна сума заборгованості 25025 грн. 95 коп., з яких тіло кредиту 20918 грн. 98коп., сума процентів 2616 грн. 30 коп., три відсотки річних за прострочення основного зобов`язання (кредиту) 232 грн. 00 коп., інфляційні втрати за прострочення зобов`язання 1258 грн. 67 коп.

Згідно п.1.1 договору поруки №662-1 та №662-2 від 26.06.2019 року поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань.

У відповідності з п.1.2 договору поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитодавець може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

04 березня 2021 року позивачем було відправлено ОСОБА_1 лист-претензію про необхідність терміново розрахуватись за кредитними зобов`язаннями, що підтверджується відміткою про отримання на даному листі. А поручителям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04 березня 2021 року направлено лист-вимогу на оплату боргу, згідно яких останнім було надано 7 днів для сплати боргу з моменту отримання відповідної вимоги.

Проте, відповідачі жодним чином своїх зобов`язань не виконали.

Кредитна спілка «Західна» просила позов задовольнити, стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №662 від 26.06.2019 року у розмірі 25025 грн. 95 коп., понесені судові витрати у розмірі 2270 грн. 00 коп., а також витрати на правничу допомогу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 травня 2021 року позов Кредитної спілки «Західна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Західна» заборгованість за Кредитним договором №662 від 26 червня 2019 року у розмірі 25025 (двадцять п`ять тисяч двадцять п`ять) гривень 95 коп. на рахунок IBAN НОМЕР_1 , ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Код .

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Кредитної спілки «Західна» витрати на оплату судового збору в розмірі 757 (сімсот п`ятдесят сім) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь Кредитної спілки «Західна» витрати на оплату судового збору в розмірі 757 (сімсот п`ятдесят сім) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Західна» витрати на оплату судового збору в розмірі 757 (сімсот п`ятдесят сім) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Західна» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Західна» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Західна» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області 27 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідачів на користь Кредитної спілки «Західна» заборгованість за кредитним договором №662 від 26.06.2019 року в розмірі 19693, 21 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянти зазначають, що на день ухвалення рішення позичальником ОСОБА_1 сплачено в рахунок погашення заборгованості не 36216, 14 грн, як зазначено в рахунку позивача, а сплачено 41016,14 грн. Різниця в сумі 4800 грн. відбулася тому, що квитанції від 16.10.2019 р., на суму 2900 грн., квитанції від 26.01.2021р. на суму 1500 грн., та від 11.05.2021 р. на суму 3000 грн. не були враховані.

Таким чином, фактична заборгованість відповідача по вищевказаному кредитному договору становить не 25025, 95 грн. а 19693, 21 грн.

Також, суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Судом не було встановлено їх дійсність та необхідність, чи ці витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Кредитна спілка «Західна» подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 14 червня 2019 відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про відкриття кредитної лінії у розмірі 50000 гривень.

26 червня 2019 року між кредитною спілкою «Західна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №662, відповідно до якого кредитна спілка надала позичальнику кредитні кошти у розмірі 35000 грн. 00 коп. зі сплатою 55% відсотків річних з кінцевим терміном повернення 15 червня 2021 року.

Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №6962 від 26.06.2019 року між кредитною спілкою та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №662-1. Крім того, 26.06.20219 року укладено договір поруки №662-2 з ОСОБА_3 , відповідно до умов яких поручитель бере на себе відповідальність за повне та своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Відповідачу ОСОБА_1 дійсно було надано кредитні кошти, підтверджується заявою на видачу готівки із копією реквізитів рахунку та платіжним дорученням №32 від 01.07.2019 року на суму 35000 грн. 00 коп.

Із розрахунків заборгованості за кредитним договором №662 від 26.06.2019 встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 станом на 23.03.2021 року наявна сума заборгованості, яка становить 25025 грн. 95 коп., з яких тіло кредиту 20918 грн. 98коп., сума процентів 2616 грн. 30 коп., три відсотки річних за прострочення основного зобов`язання (кредиту) 232 грн. 00 коп., інфляційні втрати за прострочення зобов`язання 1258 грн. 67 коп.

04 березня 2021 року позивачем було відправлено ОСОБА_1 лист-претензію про необхідність терміново розрахуватись за кредитними зобов`язаннями, що підтверджується відміткою про отримання на даному листі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04 березня 2021 року направлено лист-вимогу на оплату боргу, згідно яких останнім було надано 7 днів для сплати боргу з моменту отримання відповідної вимоги.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №662 від 26.06.2019 встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 станом на 23.03.2021 року наявна сума заборгованості, яка становить 25025 грн. 95 коп., з яких тіло кредиту 20918 грн. 98коп., сума процентів 2616 грн. 30 коп., три відсотки річних за прострочення основного зобов`язання (кредиту) 232 грн. 00 коп., інфляційні втрати за прострочення зобов`язання 1258 грн. 67 коп.

04 березня 2021 року позивачем було відправлено ОСОБА_1 лист-претензію про необхідність терміново розрахуватись за кредитними зобов`язаннями, що підтверджується відміткою про отримання на даному листі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04 березня 2021 року направлено лист-вимогу на оплату боргу, згідно яких останнім було надано 7 днів для сплати боргу з моменту отримання відповідної вимоги. Однак, борг не було сплачено.

Посилання апелянтів в апеляційній скарзі на те, що позивачем та судом першої інстанції не було враховано платежів за квитанціями від 16 жовтня 2019 року сплачено 2900 грн., від 26 січня 2021 року в сумі 1500 грн. та від 11 травня 2021 року є безпідставними.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При розгляді справи судом першої інстанції відповідачем не були подані докази на підтвердження сплати суми боргу, зокрема квитанції від 16 жовтня 2019 року, від 26 січня 2021 року, від 11 травня 2021 року. Зазначені квитанції не були предметом дослідження судом першої інстанції. В апеляційній скарзі апелянт також не заявляв клопотання про долучення цих доказів та дослідження їх.

Враховуючи, що апелянтом не надано до суду першої інстанції зазначених доказів, не наведено об`єктивних причин неподання таких доказів до суду першої інстанції, такі докази судом апеляційної інстанції не приймаються відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Апелянти, не надавши такі докази до суду першої інстанції, реалізували належні їм процесуальні права на власний розсуд. Апеляційний суд не встановив наявності об`єктивних перешкод у відповідачів для своєчасного подання доказів до суду першої інстанції чи поважних причин їх неподання.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що до суду першої інстанції не були надані докази, заявником в апеляційній скарзі не наведено жодних доводів, щодо причин неподання таких доказів до суду першої інстанції, апеляційний суд з урахуванням принципів змагальності, диспозитивності та рівності сторін не бере до уваги копії квитанцій, які додані до апеляційної скарги.

Зазначені квитанції можуть бути враховані при виконанні рішення суду щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1, 2ст. 554 ЦК України).

Умовами договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитодавець може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (п.п.1.1-1.2).

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст.541 ЦК України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України).

Пунктом 3.1. Договорів поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, кредитодавець має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині.

Поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому кредитодавцем. Погашення здійснюється поручителем протягом семи банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитодавця, шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитодавця, яка буде повідомлена поручителю додатково (п.3.2Договору).

Висновки суду першої інстанції про наявність безумовних підстав для солідарного стягнення з поручителів суми заборгованості за кредитним договором у цьому разі не узгоджуються з вимогами ст.554 ЦК та умовами договорів поруки.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання між ними не виникає солідарної відповідальності.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники, хоча і за порушення умов одного й того ж кредитного договору.

Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ст.554 ЦК відсутні. Отже, рішення суду в цій частині слід змінити.

Щодо витрат на правничу допомогу слід заначити наступне.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з частинами 1-4статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом і з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

До матеріалів справи приєднано договір №11/19 про надання правничої допомоги від 08.08. 2019 року, акт про надання наданих послуг позивачу у зв`язку із розглядом справи від 12.05.2021 року, та платіжне доручення №372 від 29 квітня 2021 року на суму 2400 грн., платіжне доручення №380 від 12 травня 2021 року на суму 2400 грн. згідно яких вбачається, що позивач сплатив адвокату грошові кошти в сумі грн за надання правничої допомоги, а саме: підготовка позовної заяви про стягнення боргу та виготовлення додатків до позову 2 год. 30 хв - 6000 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

У свою чергу відповідачі не заявляли клопотання в суді першої інстанції про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та, відповідно, не наводили доводи на підтвердження їх не співмірності. Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з апелянтів витрат понесених на оплату правової допомоги.

Також безпідставними є доводи апелянтів, щодо порушення судом першої інстанції правил територіальної юрисдикції.

Відповідно до п.3-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-ІХ, але не пізніше 1 січня 2022 року.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом неправильно застосовані норми матеріального права, що є підставою для зміни рішення суду в частині солідарного стягнення суми боргу з відповідачів.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області 27 травня 2021 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Кредитної спілки «Західна» заборгованість за Кредитним договором №662 від 26 червня 2019 року у розмірі 25025 (двадцять п`ять тисяч двадцять п`ять) гривень 95 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Кредитної спілки «Західна» заборгованість за Кредитним договором №662 від 26 червня 2019 року у розмірі 25025 (двадцять п`ять тисяч двадцять п`ять) гривень 95 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді І.М. Литвинюк

І.Н. Лисак