441/2025/19 2/441/79/2021
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2021 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Нагірної М.В.

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської обл. справу за позовом справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в :

адвокат Гаталяк М.Я. в інтересах ОСОБА_2 звернувся з позовом про визнання недійсними договору дарування будинку на АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га у с. Суховоля Городоцького р-ну Львівської обл., кадастровий номер :12:018:0031, що укладені 09.12.2016р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що дані правочини є фіктивними, оскільки відповідач ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів в користь позивачки на утримання доньки, за період з 10.02.2011р. по 31.12.2017р. в сумі 82 000 грн., що таку заборгованість ОСОБА_3 не погашає, а намагається уникнути відповідальності шляхом відчуження майна, оскільки після відчуження такого, у нього не залишилось майна, на яке б можна було звернути стягнення , що побавляє позивачку можливості отримати борг за рахунок майна відповідача ОСОБА_3 , інше, просив позов задовольнити.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилась.

Представник позивачки ОСОБА_5 в суді позов підтримав з мотивів у ньому наведених, просить визнати недійсними договори дарування будинку на АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га у с. Суховоля Городоцького р-ну Львівської обл., кадастровий номер :12:018:0031, що укладені 09.12.2016р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В судове засідання 16.07.2021р. не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представниквідповідачів ОСОБА_1 позов заперечив мотивуючи тим, ОСОБА_2 , 11.09.2007р. незаконно, без згоди батька вивезла за межі України дитину ОСОБА_6 , через це триває досудове розслідування і остання оголошена в розшук, що позивачка протягом семи років не пред`являла до виконання виконавчий лист по стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 , що у ОСОБА_3 відсутня будь яка інформація щодо місцезнаходження та стану здоров`я дитини ОСОБА_6 , відсутні будь які контакти та можливості спілкування з донькою, що ним з 2007 року та до сьогоднішнього дня вживаються заходи щодо повернення дитини на Україну, а тому доводи позивача щодо умисного укладення договору дарування з метою уникнення відповідальності, побудовані виключно на припущеннях. Також пояснив, що ОСОБА_3 є учасником АТО, підлягав другій хвилі мобілізації, тому враховуючи ситуацію в зоні проведення антитерористичної операції і будучи військовослужбовцем ЗС України за контрактом, ОСОБА_3 вирішив подарувати будинок на АДРЕСА_1 та приналежну до нього земельну ділянку своєму батькові ОСОБА_4 , оскільки зазначений житловий будинок було повністю побудовано за кошти та фізичною працею ОСОБА_4 . Оскільки для укладення відповідного договору дарування необхідний час та підготовка відповідних документів, а ОСОБА_3 відбував у зону АТО, тому 02.11.2016р. виготовив довіреність, якою уповноважив брата ОСОБА_8 на розпорядження відповідним майном та укладення відповідних договорів. 09.12.2016р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір дарування житлового будинку за АДРЕСА_2 , відповідно до якого дарувальник передав безоплатно у власність, а обдаровуваний прийняв у власність як дарунок житловий будинок АДРЕСА_1 , що в цей же день між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір дарування за № 625, відповідно до якого дарувальник передав безоплатно у власність, а обдаровуваний прийняв у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: Львівська обл., Городоцький район, с. Суховоля, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: :12:018:0031. У вищеозначених договорах сторони підтвердили, що такі не носять фіктивного характеру та удаваного правочину. Зазначив, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Оскільки після укладення вищеозначених договорів ОСОБА_4 зараеєстрував у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок та земельну ділянку, користується такими, твердження позивача про фіктивність правочинів безпідставні, дав інші пояснення, просить в позові відмовити.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, позивач просить про визнання недійсними договору дарування будинку на АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га у с. Суховоля Городоцького р-ну Львівської обл., кадастровий номер :12:018:0031, що укладені 09.12.2016р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що дані правочини є фіктивними, оскільки відповідач ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів в користь позивачки на утримання доньки, яка становить 82 000 грн., що таку заборгованість ОСОБА_3 не погашає, а намагається уникнути відповідальності шляхом відчуження майна.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 14.02.2004р., що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01.06.2009р. шлюб між сторонами розірвано, що вони мають доньку ОСОБА_6 , 2004р.н.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18.11.2011р. ухвалено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.02.2011 р; вирішено питання судових витрат; рішення про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішенням Апеляційного суду Львівської обл. від 15.11.2012р. за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 розмір аліментів, що стягнутий з нього за рішенням суду від 18.11.2011р. зменшено до 1/4 частини. з усіх видів його заробітку.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської обл. від 14.05.2018р. (а.с. 214-215), що залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28.11.2018 р., при розгляді скарги ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_9 на дії державного виконавця Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській обл. Копитка Ю.Ю. встановлено наступні обставини.

26.12.2011р. Городоцьким районним судом Львівської обл. видано виконавчий лист на негайне виконання вищеозначеного рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, який 10.01.2012р. за доручення представника позивача ОСОБА_5 отримала його помічник ОСОБА_10

10.01.2012р. ОСОБА_2 звернулась до відділу ДВС у Городоцькому р-ні Львівської обл. із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-312/11 виданого 26.12.2011р. Городоцьким районним судом Львівської обл. про стягнення з ОСОБА_3 аліментів.

З аналізу вищенаведеного та матеріалів виконавчого провадження Городоцького РВ ДВС № 37074360, суд дійшов до висновку, що 10.01.2012р. ОСОБА_2 пред`являвся до виконання виконавчий лист № 2-312/11 виданий 26.12.2011р. Городоцьким районним судом Львівської обл. на негайне виконання рішення суду від 18.11.2011р. в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

14.01.2013р. Городоцьким районним судом Львівської обл. видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліментів на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Вищеозначений виконавчий лист 30.04.2013р. отримав представник позивача ОСОБА_5

07.02.2018р. ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській обл. із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-312/11, 2/783/11 виданого 14.01.2013р. Городоцьким районним судом Львівської обл. на виконання рішення Городоцького районного суду Львівської обл. від 18.11.2011р. і рішення Апеляційного суду Львівської обл. від 15.11.2012р. про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліментів на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.02.2011р.

09.02.2018р. головним державним виконавцем Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській обл. Копитко Ю.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого проводження та проведено розрахунок заборгованості по аліментах.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що 10.01.2012р. ОСОБА_2 пред`являвся до виконання виконавчий лист № 2-312/11 виданий 26.12.2011р. Городоцьким районним судом Львівської обл. на негайне виконання рішення суду від 18.11.2011р. в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 04.10.2019р., що постановою Львівського апеляційного суду від 30.01.2020р. залишено без змін (а.с. 196-202), встановлено, що заборгованість у ОСОБА_3 зі сплати аліментів за період з 10.02.2011р. по лютий 2018р. у розмірі 82 000 грн., без пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/783/11 про стягнення з нього в користь ОСОБА_2 аліментів на дитину ОСОБА_7 , 2004р.н., в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, не могла бути нарахована.

09.12.2016р. між ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено договір дарування житлового будинку, що зареєстрований в реєстрі за № 627, відповідно до якого дарувальник передав безоплатно у власність, а обдаровуваний прийняв у власність, як дарунок житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.119-120).

Окрім цього, 09.12.2016р. між ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено договір дарування житлового будинку за АДРЕСА_3 , відповідно до якого дарувальник передав безоплатно у власність, а обдаровуваний прийняв у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: Львівська обл., Городоцький район, с. Суховоля, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: :12:018:0031 (а.с. 121-123).

Згідно змісту п. 7 і п. 5.2. вищеозначених Договорів, сторони підтвердили, що такий не носить характеру фіктивного та удаваного правочину.

Як убачається з інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 187467533 від 05.11.2019р. і № 187468250 від 05.11.2019р. (а.с.24-26), на підставі вищеозначених Договорів ОСОБА_4 зареєстрував право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: Львівська обл., Городоцький район, с. Суховоля, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: :12:018:0031.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

За вимогами статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною 1 статті 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 2 статті 719 ЦК України обумовлено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Як встановлено судом, після укладення вищеозначених договорів дарування, відповідач ОСОБА_4 зареєстрував право власності на нерухоме майно, користується таким, проживає у будинку та використовує земельну ділянку за призначенням, а тому суд доходить до висновку, що позивачем не доведено відсутності у сторін договору дарування наміру створення правових наслідків.

На момент укладення між відповідачами договору дарування, арешт на нерухоме майно накладений у встановленому законом порядку не був.

Договори дарування не суперечать нормам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність у всіх учасників правочину наміру створити юридичні наслідки», така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, підтримана у Постанові КЦС ВС від 30 вересня 2019 року у справі № 210/5155/15-ц, провадження № 61-29952св18; у Постанові КЦС ВС від 14 лютого 2018 року у справі № 379/1256/15-ц, провадження № 61-1300св18, у Постанові ВС від 08 лютого 2018 року у справі № 756/9955/16-ц (провадження № 61-835св17), у Постанові КЦС ВС від 28 серпня 2020 року у справі № 190/914/17-ц, провадження № 61-1024св19, у Постанові КЦС ВС від 21 травня 2020 року у справі № 468/1736/17-ц, провадження № 61-47845св18, у Постанові КЦС ВС від 28 листопада 2018 року у справі № 464/800/17, провадження № 61-25682ск18, Постанові КЦС ВС від 25 листопада 2020 року у справі №760/21747/19, провадження №61-10768св20.

У кожній із вищеозначених постанов, у визнанні недійсними (фіктивними) правочинів з мотиву, що вони «вчинені з метою уникнути сплати боргу», зокрема за відсутності судових рішень про стягнення боргу, обтяжень майна, відсутності відкритих виконавчих проваджень на момент укладення особами правочинів відмовлено.

Цей висновок підтримано і у Постанові КЦС ВС від 26 грудня 2018 року у справі № 761/38593/16-ц, провадження № 61-16530св18.

Належних та допустимих доказів щодо наявності підстав, передбачених статтею 234 ЦК України, для визнання фіктивними оспорюваних договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, позивачкою не надано.

З урахуванням наведеного суд доходить до висновку про відсутність підстав для визнання договорів дарування недійсними, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Відмовляючи в задоволенні позову суд також ураховує, що на часі посвідчення оспорюваних договорів від 09.12.2016р., на примусовому виконанні виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_3 аліментів не перебувало, а відповідне виконавче провадження було відкрито за заявою представника стягувача ОСОБА_5 лише 09.02.2018р.

Керуючись ь ст.ст. 4, 10, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договору дарування будинку на АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га у с. Суховоля Городоцького р-ну Львівської обл., кадастровий номер :12:018:0031, що укладені 09.12.2016р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.07.2021.

Суддя П.Ф. Українець