Справа № 338/196/21
Провадження № 22-ц/4808/1080/21
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Єлісевич О.М.

з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду від 14 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Шишка О.А. в селищі Богородчани,

в с т а н о в и в:

09 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вищенаведеним позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2012 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Однак, з часу присудження аліментів його матеріальний та сімейний стан змінився, він одружився вдруге і в нього народилося троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його дружина не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку. Оскільки з часу присудження аліментів його матеріальне становище змінилося і на даний час на його утриманні перебувають ще троє дітей та дружина, то він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив зменшити розмір стягуваних з нього на користь відповідачки аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/8 частини усіх видів його заробітку.

Рішенням Богородчанського районного суду від 14 травня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалено змінити розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2012 року в справі № 1616/698/2012 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частки від всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Стягнення аліментів ухвалено проводити з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано виконавчий лист, виданий на виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2012 року в справі № 1616/698/2012.

Рішення мотивовано тим, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів позивач одружився вдруге та у нього народилося троє дітей. Наведені обставини свідчать про зміну сімейного стану позивача, що загалом впливає на його матеріальне становище і дає підстави для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів. Врахувавши доводи позивача та заперечення представника відповідачки, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, який стягується з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дочки слід змінити і стягувати з нього аліменти в розмірі 1/5 частки від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні не наведено жодних конкретних обставин, які були враховані судом, та мотивів, з яких виходив суд, ухвалюючи рішення про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів саме до 1/5 частки від всіх видів його заробітку. Тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим.

Також апелянт вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд не врахував розміру його заробітної плати та наявності у нього трьох дітей від другого шлюбу, яких він також повинен утримувати, та з метою недопущення порушення прав всіх його дітей не обчислив, яка грошова сума припадатиме на утримання кожної дитини.

Зауважує, що він працює лікарем в державній медичній установі в небезпечних для життя і здоров`я умовах, а саме у відділенні, де лікуються від Covid-19, у зв`язку з чим йому нараховується заробітна плата в розмірі 88 945,15 грн на місяць, яка після всіх відрахувань становить 49 000 грн. Згідно оскаржуваного рішення він змушений буде сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі приблизно 15 000 грн щомісячно. Таким чином інші його діти отримуватимуть від нього менше грошове забезпечення, ніж дочка ОСОБА_9 . Суд наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечив та зазначив, що в апеляційній скарзі позивач безпідставно посилається на встановлений законом мінімальний розмір аліментів - 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки даний розмір аліментів платник повинен платити навіть якщо у нього скрутне матеріальне становище, хоча в даному випадку матеріальне забезпечення позивача є належним. Позивач сам вказав, що отримує заробітну плату в розмірі 88 945,15 грн, що свідчить про його достатнє матеріальне забезпечення та можливість утримувати всіх чотирьох дітей. Крім роботи в КП «ПОКЛ ім. Скліфасовського ПОР», позивач працює в приватній клініці пластичної та косметологічної хірургії «Афродіта», де отримує доходи, а також має у власності квартиру в м. Полтава, яку здає в оренду, що додатково вказує на високий рівень забезпечення позивача. Таким чином, суд правильно оцінив аргументи позивача та по суті ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Посилаючись на наведене, представник відповідачки просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду представник відповідачки доводи апеляційної скарги заперечив з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апелянт в апеляційній скарзі просив справу розглядати за його відсутності.

ОСОБА_3 причину неявки суду не повідомила.

З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони з жовтня 2007 року по травень 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2012 року у справі №1616/698/2012 з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтям 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Отже, за змістом статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 лютого 2015 року позивач одружився із ОСОБА_10 , яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (а.с. 7).

Від цього шлюбу у позивача народилося троє дітей: син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10-12).

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що наведені обставини свідчать про зміну сімейного стану позивача, що загалом впливає на його матеріальне становище і дає підстави для зменшення розміру стягуваних з нього на утримання дочки ОСОБА_9 аліментів.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду про часткове задоволення позову та зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/5 частки від всіх видів заробітку позивача.

За приписами статті 180 Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

Суд першої інстанції без дотримання вимог статті 263 ЦПК України не повно з`ясував обставини справи, зокрема щодо матеріальної спроможності відповідачки утримувати дитину.

Відповідачкою всупереч положень частини 1 статті 81 ЦПК України не надано суду доказів її матеріального становища та наявності інших обставин, встановлених статтею 192 Сімейного кодексу України, які б підтверджували, що розмір аліментів, який просить позивач зменшити до 1/8 частки, з урахуванням її доходів не буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку їхньої дитини.

Як ствердив представник відповідачки, на даний час вона являється приватним підприємцем і отримує певні доходи. В той час як дружина позивача перебуває в декретній відпустці і на їх утриманні є троє малолітніх дітей.

Виходячи з розміру заробітної плати позивача на час вирішення спірних правовідносин (88 945,15 грн), 1/8 частка його заробітку становить 11 118 грн, (88 945 : 8), що є достатнім для належного утримання дитини.

Присуджена судом 1/5 частка заробітку позивача становить 17 789 грн (88 945 : 5). З урахуванням того, що у позивача на утриманні є четверо дітей та рівності витрат на кожну дитину, то сума витрат на їх утримання мала б становити 71 156 грн, що складає 80% його заробітної плати. Наведеним підтверджуються доводи апелянта, що у випадку зменшення аліментів до 1/5 частки заробітку інші його діти отримуватимуть від нього менше грошове забезпечення, ніж дочка ОСОБА_9 .

Посилання представника відповідачки на те, що позивач, крім основного місця праці працює ще в приватній клініці, не приймаються судом до уваги, оскільки аліменти на утримання дітей стягуються зі всіх видів заробітку платника аліментів, а не тільки з заробітку за основним місцем праці. Відповідно, його робота на двох місцях праці, впливатиме на розмір аліментів.

Не беруться до уваги і твердження представника відповідачки про те, що позивач має дохід від здачі житла в оренду, оскільки матеріали справи не містять таких доказів.

З огляду на викладене та з урахуванням положень частини 1 статті 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, рішення суду в частині розміру стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки змінити, зменшивши суму стягуваних аліментів до 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богородчанського районного суду від 14 травня 2021 року в частині розміру стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити, зменшивши суму стягуваних аліментів до 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішенняБогородчанського районного суду від 14 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 19 серпня 2021 року