Справа № 2/593/158/2021
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Бережанський районний суд Тернопільської області

"26" липня 2021 р.

В особі судді Німко Н.П.

При секретарі Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Бережанської міської ради, як органу опіки і піклування в особі служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді, поданого в інтересах позивача ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Бережанської міської ради, діючи як орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді звернувся до суду із позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обгрунтування позову зазначено, що на первинному обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради перебуває дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю малолітнього ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_3 . Батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, оскільки відмовились від лікування дитини в УДСЛ «Охмадит» у м.Київ. У листопаді 2013 року Бережанською РДА зібрано кошти для лікування дитини. Мати кошти отримала, проте на лікування дитини їх не використала. Батьки неодноразово відмовлялися від лікування дитини, самовільно покидали лікувальні заклади. 12 лютого 2016 року батьки звернулися в службу у справах дітей Бережанської РДА з проханням влаштувати малолітнього ОСОБА_1 у Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини, потім відкликали заяву. У грудні 2016 р. після народження третьої дочки в ОСОБА_2 було виявлено активний туберкульоз легень з бактеріовиділенням. Від лікування вона відмовилась. Після проведеної службою у справах дітей роз`яснювальної роботи ОСОБА_2 поїхала на лікування. Батько ОСОБА_3 звернувся в службу у справах дітей з письмовою заявою про влаштування малолітнього ОСОБА_1 у спеціалізований інтернатний заклад. Розпорядженням міського голови №152 від 23 березня 2017 року влаштовано малолітнього ОСОБА_1 у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки». У 2018 році комісією з питань захисту дитини розглядалось питання повернення дитини у сім`ю, однак встановлено, що за місцем проживання батьків умов для дитини з особливими потребами не створено. Згідно листа КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» дитина ОСОБА_1 потребувала спеціального догляду, який забезпечити у домашніх умовах було не можливо. Тому рішенням комісії з питань захисту прав дитини продовжено термін перебування дитини в закладі. За весь час перебування в закладі батьки лише двічі відвідували дитину. У 2020 році батьки малолітнього ОСОБА_1 розлучилися. Починаючи з лютого 2020 року працівники служби у справах дітей, надання соціальної допомоги багаторазово телефонували матері, бабусі та родичам батька з питання подальшого влаштування дитини або повернення її у сім`ю. Мати обіцяла відвідувати дитину у закладі, забирати на вихідні. Проте відвідала дитину лише, коли постало питання про позбавлення її батьківських прав, вдруге за весь час перебування у закладі. Батько з службою у справах дітей на контакт не йде. На даний час дитина тимчасово влаштована в сім`ю гр. ОСОБА_4 . Питання «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо малолітнього ОСОБА_1 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Бережанської міської ради 25.09.2020 року та засіданні виконавчого комітету. Про час проведення комісії було повідомлено гр. ОСОБА_2 , яка на засідання комісії не з`явилась, подавши заяву про розгляд питання без її участі. Оскільки батьки фактично не бажають займатися доглядом, вихованням та реабілітацією дитини, комісією прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо малолітнього ОСОБА_1 , як таких, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подано заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи за її відсутності та заочний розгляд справи у випадку належним чином повідомлених відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином; відзив на позов не подала, як і не подала жодних заяв по суті справи.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з?явився, адресована йому судова повістка повернута до суду без вручення за відсутністю адресата; відзив на позов не подав, як і не подав жодних заяв по суті справи.

За клопотанням сторони позивача вирішено розглядати справу заочно.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26 серпня 2013 року, батьками неповнолітнього ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано; прізвище ОСОБА_2 змінено на дошлюбне « ОСОБА_5 ».

Відповідно до наказу служби у справах дітей Бережанської державної адміністрації Тернопільської області №51-од від 21 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 поставлено на облік та зареєстровано в Єдиному електронному банку даних дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах.

Рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради Тернопільської області №1382 від 19 листопада 2020 року, ОСОБА_1 тимчасово влаштовано у сім`ю гр. ОСОБА_4 .

Як вбачається із листа головного лікаря Будинку дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки №53 від 15 лютого 2018 року, мати та батько малолітнього ОСОБА_1 лише один раз відвідували свого сина в закладі у вересні 2017 року; протягом січня 2018 року у закладі оголошений карантин і відвідувати дітей було заборонено.

Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 16 жовтня 2020 року №ІРЦ-85400/2020/174049 Інклюзивно-ресурсного центру м.Львова, ОСОБА_1 має порушення зорової фукнції: сліпота обох очей, порушення інтелектуального розвитку тяжкого ступеня із системним недорозвиненням мовлення, порушення опорно-рухового апарату: пересувається самостійно, хода утруднена, навички самообслуговування не сформовані.

Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 05 серпня 2019 року, ОСОБА_1 має діагноз: спастична тетраплегія.

Як вбачається із педагогічних характеристик вихованця КЗ ЛОР «Будинок дитини №2», ОСОБА_1 є незрячим, звернену мову розуміє слабо, іноді зовсім не реагує на звернення, мовленнєві засоби не сформовані; себе не обслуговує, ходить з підтримкою.

12 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулась до служби у справах дітей районної державної адміністрації із заявою, в якій просила тимчасово влаштувати її дитину ОСОБА_1 у Тернопільський обласний комунальний будинок дитини у зв`язку із важким матеріальним становищем.

25 листопада 2013 року мати ОСОБА_2 звернулась до служби у справах дітей Бережанської РДА із заявою, в якій просила надати письмове підтвердження наявності коштів зібраних на лікування її дитини.

Як вбачається із листа голови Бережанської РДА №01-1714/01-16 від 25 листопада 2013 року, Бережанською РДА організовано цільовий збір благодійних коштів на лікування ОСОБА_1 та зібрано 9000, 00 грн.

21 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Бережанської міської ради із заявою, в якій просив тимчасово влаштувати його дитину ОСОБА_1 до реабілітаційного центру у зв`язку із важким матеріальним становищем та станом здоров`я дитини.

Згідно листа головного лікаря КЗ «БЦПМСД» за вих. №114 від 19 лютого 2016 року, були проведені певні заходи щодо огляду дитини ОСОБА_1 , організації та проведення необхідних лабораторних обстежень; санітарним транспортом закладу мати з дитиною були доставлені в Бережанську ЦРКЛ з метою забору крові у дитини для проведення лабораторних досліджень, від яких мати категорично відмовилась і покинула медичний заклад.

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є доцільним позбавити батьківських прав вказаних осіб, як таких, що не виконують своїх батьківських обов`язків.

Із врахуванням вищенаведеного, повно, всебічно та об?єктивно дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що ставлення відповідачів до їх неповнолітньої дитини є байдуже, оскільки вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини

Таким чином, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого їх нехтування відповідачами щодо виховання своєї неповнолітнього сина ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Приймаючи до уваги, що на момент розгляду справи місце влаштування дитини по суті не визначено, вимога про стягнення аліментів з відповідачів на утримання дитини не конкретизована, оскільки не вказано на чию користь аліменти повинні стягуватися, така вимога у цій справі до задоволення не підлягає.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід солідарно стягнути судовий збір в дохід держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 28, 141, 200, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.19, 150, 157, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 191 СК України, Пленуму Верховного суду України постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення батьківських прав», ЗУ «Про охорону дитинства», Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р., суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позбавити відповідачку ОСОБА_6 батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на утримання малолітнього ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. в дохід держави.

Відомості про відповідачів:

1. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області 05.03.2008 року.

Рішення суду, як заочне, може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Тернопільського апеляційного суду, або через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко