Справа №:755/7514/21
Провадження №: 2/755/4129/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

при секретарі Ганжа Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення сторін,-

у с т а н о в и в:

06.05.2021 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 21.11.2018 року сторони зареєстрували шлюб, про що Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис № 3224. Позивач та відповідач мають спільних дорослих дітей, які були народжені до зареєстрованого шлюбу, а саме: доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з втратою сторонами взаємних почуттів любові та поваги один до одного, різними поглядами на життя, шлюб та сім`ю, а також відсутністю порозуміння між собою спільне проживання позивача однією сім`єю з відповідачем було фактично припинено, хоча й проживають в одному помешканні. Сторони не підтримують подружніх та шлюбних стосунків, не ведуть спільного домашнього господарства, не пов`язані спільним побутом, а шлюб між ними існує лише формально.

Позивач стверджує, що подальше спільне життя та/чи/або збереження шлюбу, якого з відповідачем у нього на сьогодні не існує, зокрема шляхом примирення, неможливе, а вжиття таких заходів судом не відповідатиме його волі, буде суперечити його інтересам та моральним засадам суспільства.

В судовому засіданні відповідач просила суд надати строк для примирення з позивачем, пояснила, що 10.05.2021 позивач без пояснень пішов з дому, після чого не повернувся, номер телефону змінив, на зв`язок не виходив, у зв`язку з чим вона хоче поспілкуватися з ОСОБА_2 та з`ясувати стосунки між ними.

Представник позивача ОСОБА_5 заперечував проти надання строку на примирення, пояснив, що поновлення стосунків між відповідачем та позивачем бути не може, оскільки останній категорично заперечує проти примирення, а примушування до шлюбних відносин заборонено законом.

Вислухавши учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Шлюб між сторонами був зареєстрований 21 листопада 2018 року (копія свідоцтва про шлюб - а.с. 7).

Позивач та відповідач є батьками двох повнолітніх дітей (а.с. 21, 22).

За нормою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 СК України).

Відповідно ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 30.05.2019 року винесеній у справі № 442/6319/16-ц вказує, що закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

При цьому суд враховує наступне.

Надання строку на примирення є категорією особистісних стосунків чоловіка та дружини, надання можливості відновити саме ці стосунки на засадах взаємної любові, розуміння та підтримки.

Встановлено, що сторони проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують.

Беручи до уваги обґрунтування вимог позивача, з урахуванням особистих фактичних взаємин сторін по справі, як подружжя, категоричного небажання позивача зберегти шлюб і сім`ю та беручи до уваги, що сторони неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, після відкриття провадження у справі з 07.06.2021 року за цей час позивач та відповідач не примирились, ОСОБА_2 подав суду заяву від 28.07.2021 року з проханням не надавати строк для примирення, при цьому і надалі наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення є недоцільним та суперечитиме інтересам позивача і моральним засадам.

За викладених обставин клопотання відповідача про надання строку для примирення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 111 Сімейного кодексу України, ст. ст. 258, 259, 260, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення сторін відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 04.08.2021 року.

Суддя