Справа № 204/6144/21
Провадження № 2-о/204/119/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 : заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 . Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її співмешкацем, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, часто поводить себе агресивно, здійснює психологічний тиск та погрожує фізичною розправою їй та їх спільній малолітній дитині. Вона потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_2 вже протягом року. Поведінка співшешканця негативно впливає на її здоров`я та працездатність, негативно відображається на самопочутті та психічному здоров`ї їх малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало жодного результату. ОСОБА_2 не змінив своєї поведінки. Неконтрольована поведінка ОСОБА_2 , що відображалась у погрозах фізичною розправою, приниженнями, посилилась після проходження лікування на стаціонарі. Після останнього проходження лікування у ОСОБА_2 було діагностовано маячний розлад органічної природи. 05 липня 2021 року ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно неї (ображав нецензурними словами, словесно погрожував побиттям, вчинив психологічне насильство). Вона була змушена викликати працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення про вчинення домашнього насильства та було передано справу до суду. Того ж дня було складено терміновий заборонний припис строком на 10 діб яким: зобов`язано кривдинка залишити місце проживання постраждалої особи; заборонено на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. ОСОБА_2 вчиняє насильство щодо неї протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Після кожного рішення суду він і надалі погрожує їй та її дочці розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється. У зв`язку з викладеним, заявник звертається до суду з вищевказаною заявою про видачу обмежувального припису.

Заявник в судове засідання не з`явилась, від її представника - ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа - ОСОБА_2 , який є співмешканцем заявника, спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, ОСОБА_1 має малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15 січня 2019 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 51 (а.с. 9). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_1 .

Звертаючись 11 серпня 2021 року до суду з заявою про видачу обмежувального припису заявник ОСОБА_1 посилалась на те, що на теперішній час ОСОБА_2 протягом тривалого часу вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме здійснює відносно неї психологічний тиск, принижує, погрожує фізичною розправою, поводить себе агресивно, що також негативно впливає на її малолітню дитину - ОСОБА_3 . З даного приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів (поліції) та у липні 2021 року за її зверненням працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства щодо неї з боку ОСОБА_2 , а також винесено терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_2 . Але, психологічне насильство щодо неї з боку ОСОБА_2 не припиняється.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2021 року згідно зі статтею 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , винесено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 197407, у зв`язку зі скоєнням ним 25 липня 2021 року, о 16.00 год., домашнього насильства психологічного характеру у відношенні своєї співмешканки ОСОБА_1 (а саме погрожував фізичною розправою), з якою вони спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Встановлено такі заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 19.00 год. 25 липня 2021 року та діє до 19.00 год. 04 серпня 2021 року (а.с. 3).

У пункті 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Вищезазначені обставини у своїй сукупності свідчать по те, що в родині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно відбуваються конфлікти та сварки.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 547, виданої КНП «Міська лікарня № 12» Дніпровської міської ради, вбачається, що з 13 травня 2021 року по 18 червня 2021 року ОСОБА_2 перебував у стаціонарі, повний діагноз: наслідки ішемічного інсульту в правій гемісфері великого мозку з судомним синдромом, лівобічний геміпарез; гіпертонічна хвороба ІІІст. 3ст. кризовий перебіг ССР 4 ст.; маячний розлад органічної природи (а.с. 7).

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису регламентований главою 13 розділу IV ЦПК України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

За наданих заявником доказів, доводи заяви знайшли своє підтвердження, а враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що видача обмежувального припису надасть можливість родині емоційно заспокоїтися та вирішити питання спільного проживання остаточно.

За змістом частини 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (частина 3 статті 26 вищевказаного Закону).

Дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає за можливе видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 та встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 з покладенням на нього наступних обов`язків: заборонити ОСОБА_2 в будь-який спосіб спілкуватись зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема, вести телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням буде перебувати у місці, невідомому ОСОБА_2 , та переслідувати її. При цьому, суд вважає за необхідне встановити строк дії обмежувального припису - 6 місяців з дня ухвалення даного рішення суду. Такими чином, вимоги заяви ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог заяви ОСОБА_1 про вжиття таких заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , як заборона йому перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців, а також заборона ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців, суд виходить з наступного.

Квартира АДРЕСА_2 є спільним місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Так, з відмітки у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ще з 22 травня 1986 року (а.с. 5). При цьому, відповідно до відмітки у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , виданому 11 серпня 2011 року Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 червня 2019 року (а.с. 4).

Хоча суд і погоджується з тим, що відносно заявника дійсно чиниться насильство з боку ОСОБА_2 , і її права захищені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», але Конституція України має найвищу юридичну силу і жоден Закон або будь-який інший нормативно-правовий акт України не може суперечити їй.

Зокрема відповідно до ч. 1, 3 ст. 47 Конститкції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Крім того, заявником суду не надано доказів на підтвердження того, кому на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що позбавляє суд можливості встановити особу власника нерухомого майна, давність володіння та умови за яких заявник та заінтересована особа були вселені до зазначеного житла.

Відомостей щодо наявності у ОСОБА_2 у власності чи на праві користування іншого житла, ніж квартира АДРЕСА_2 , матеріали справи не містять, внаслідок чого вимоги заявника щодо заборони перебувати у місці спільного проживання та заборони наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не є достатніми підставами для позбавлення особи житла, тобто фактично порушення його конституційних прав.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) від 02 грудня 2010 року, в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

За таких обставин, за відсутності доказів наявності у ОСОБА_2 іншого житла, ніж квартира АДРЕСА_2 , та доказів на підтвердження особи власника квартири, суд не вбачає підстав для задоволеннґя вимоги заявника в частині заборони ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання зі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців, а також в частині заборони ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців, оскільки встановлення таких заходів буде порушенням конституційного права ОСОБА_2 на житло, а тому у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що вимоги заяви ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Тому, на виконання вищезазначених норм, суд вважає необхідним повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу або продовження обмежувального припису.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, в порядку ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 19, 76-81, 263-265, 293, 350-1-350-8, 352, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього наступні обов`язки:

-заборонити ОСОБА_2 в будь-який спосіб спілкуватись зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема, вести телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням буде перебувати у невідомому йому місці, та переслідувати її.

Встановити строк дії обмежувального припису - 6 (шість) місяців, який рахувати з дня ухвалення даного рішення суду.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л.Черкез