РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Артеменко Є.А., розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області, Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання видати сертифікат на право на земельну частку (пай),

ВCТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позов у якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 7,88 умовних кадастрових гектарів на території Веселівського району Запорізької області, землі реформованого КСП імені Шевченко та зобов`язати Мелітопольську районну державну адміністрацію Запорізької області видати сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 7,88 умовних кадастрових гектарів на території Веселівського району Запорізької області, землі реформованого КСП імені Шевченко.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач у позові зазначає, що колективному сільськогосподарському підприємству «Шевченко» було безоплатно передано у колективну власність земельну ділянку для виробництва сільськогосподарської продукції з метою подальшого її паювання, тобто визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельної ділянки в натурі.

З серпня 1983 року він був членом колгоспу ім. Шевченка.

02.03.1993 р. колгосп ім. Шевченко було ліквідовано, а його звільнено із членів колгоспу ім. Шевченка та прийнято до КСП ім. Т.Г.Шевченка.

В квітні 2016 року з листа Управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області №П-8/0-8/6-16 він дізнався, що згідно архівних матеріалів, які містяться в управлінні він включений до Державного акту на право колективної власності КСП «ім. Шевченко» Веселівського району Запорізької області серії ЗП 00009 виданого 10.02.1994 р. зареєстрованого у книзі реєстрації державних актів на право колективної власності №2.

Згідно інформаційного листа № 97-8-0-25-28/104-18 ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області Відділ у Веселівському районі від 19.01.2018 р., данні щодо виготовлення чи реєстрацію сертифікату на право на земельну частку (пай) зі складу земель реформованого КСП ім. Шевченка на його ім`я відсутні.

01.02.2018 р. він звернувся до Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області з заявою про виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) у відповідності до Державного акту на право колективної власності КСП «ім. Шевченко» Веселівського району Запорізької області серії ЗП 00009 виданого 10.02.1994 року зареєстрованого у книзі реєстрації державних актів на право колективної власності № 2.

15.02.2018 р. він отримав листа № 0208/01-01-1211 від 09.02.2018 р. в якому помилково вказано КСП «Зоря», тому що він звертався з питаннями щодо КСП «ім. Шевченко», було відмовлено в зв`язку із проходженням значного проміжку часу - 24 роки, а також відсутністю земель колективної форми власності.

24.09.1993 р. голова КСП «ім. Шевченко» Бут В.М. отримав один екземпляр вищезазначеного державного акту. На той час він перебував у трудових відносинах з КСП «ім. Шевченко», цей факт підтверджується записом у трудовій книжці НОМЕР_1 .

Згідно розпорядження голови Веселівської районної державної адміністрації від 17.04.1996 року № 202-р «Про затвердження вартості та розміру земельної частки (паю) по КСП ім. Шевченко», розмір земельної частки (паю) члена КСП ім. Шевченка становить 7,88 умовних кадастрових гектарів.

Веселівська районна державна адміністрація Запорізької області не виготовила йому Сертифікат на право на земельну частку (пай) у відповідності до Державного акту на право колективної власності КСП «ім. Шевченко» Веселівського району Запорізької області серії ЗП 00009 виданого 10.02.1994 року зареєстрованого у книзі реєстрації державних актів на право колективної власності № 2, в списках доданих до акту його прізвище зазначено за № 196.

На позов відповідач надав заперечення у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як позовні вимоги є нормативно необгрунтованими та документаційно недоведеними (а.с.119-125).

Присутній у судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Представник відповідача звернулася в суд з клопотання про проведення розгляду справи без участі сторони відповідача. У задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України 1990 року визначено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акту додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і у разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно з пунктами 1, 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

З огляду на зазначене, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Тобто, за умов відсутності трьох складових одночасно, а саме перебування позивача в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю та включення особи до списку, доданого до цього акту, особа не має права на земельну частку (пай).

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві.

Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві регулюється статутом підприємства.

Список громадян, які мають право на земельну частку (пай), як додаток до державного акту, формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради.

У спірних правовідносинах основою набуття статусу члена й виникнення відповідних прав, пов`язаних з членством у колективному підприємстві, є юридичний склад, що включає в себе прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про прийняття заявника до складу членів колективного сільськогосподарського підприємства та його трудова участь у діяльності цієї організації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Суд встановив, що позивач з серпня 1983 року був членом колгоспу ім. Шевченка.

02.03.1993 р. колгосп ім. Шевченко було ліквідовано, а його звільнено із членів колгоспу ім. Шевченка та прийнято до КСП ім. Т.Г.Шевченка.

Зазначений факт підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.01.1984 р., виданої на прізвище позивача ОСОБА_1 (а.с.6).

Суд встановив, що позивач включений до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю.

Зазначений факт підтверджується записом у Додатку 1 до Державного акту на право колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко Веселівського району Запорізької області серії ЗП 00009 виданого 10.02.1994 р., у якому за № 196 записане прізвище позивача ОСОБА_1 (а.с.9 (зворотня сторона)).

Суд встановив, що колективне сільськогосподарське підприємство одержало Державний акт на право колективної власності на землю.

Зазначений факт підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії ЗП 00009 зі змісту якого вбачається, що Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченко Веселівського району Запорізької області серії передається у колективну власність 3809,0 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для ведення колективного господарства відповідно до рішення Менчикурівської сільської ради народних депутатів від 25 серпня 1992 року № 2 (а.с.7 (зворотня сторона), а.с.8).

Суд при ухваленні рішення у справі враховує висновок Верховноого Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, яка у своїй постанові від 13.07.2021 р. у справі № 274/3394/20, розглядаючи аналогічний спір дійшла до висновків, що особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, так як під час дослідження доказів під час розгляду справи встановлена наявність трьох умов, що дають позивачеві набути право на земельний пай, а саме: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Правова позиція відповідача щодо відмови у задоволенні позову з тих підстав, що позовні вимоги є нормативно необгрунтованими та документаційно недоведеними, на думку суду, не є такою, що надає право суду відступити від правової позиції Верховного Суду у постанові від 13.07.2021 р. у справі № 274/3394/20 та відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-V111 від 02.06.2016 р. висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст.15, 16 ЦК України, керуючись ст.ст.1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 7,88 умовних кадастрових гектарів на території Веселівського району Запорізької області, землі реформованого КСП імені Шевченко.

Зобов`язати Мелітопольську районну державну адміністрацію Запорізької області видати ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 7,88 умовних кадастрових гектарів на території Веселівського району Запорізької області, землі реформованого КСП імені Шевченко.

Стягнути з Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 13.08.2021 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

05.08.2021