Справа № 646/8234/19
№ провадження 2/646/1434/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко А.М.,

за участю секретаря судових засідань Мірзоєвої К.Р.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який у подальшому уточнила та просила стягнути з Державного бюджету України на її користь компенсацію моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, протиправною тривалою бездіяльністю та неефективним досудовим розслідуванням посадовими особами Харківської обласної прокуратури при проведенні досудового розслідування № 0000166 від 30.12.2013 відносно працівника правоохоронного органу ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України у розмірі 30 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що внаслідок протиправних та незаконних дій посадових осіб Харківської обласної прокуратури, незаконних рішень, які скасовувались, неефективного розслідування кримінального провадження, протягом тривалого часу вона змушена в судовому порядку захищати свої права та законні інтереси, протистояти незаконним діям прокуратури як органу нагляду. Бездіяльність та неправомірність рішень, неефективне розслідування посадовими особами Харківської обласної прокуратури вказаного кримінального провадження підтверджується ухвалами суддів, зволіканням розслідування кримінального провадження, недотриманням розумних строків, незаконними процесуальними рішеннями під час розслідування.

Неправомірними рішеннями та неефективним досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження посадові особи Харківської обласної прокуратури завдали їй моральну шкоду.

Представником Харківської обласної прокуратури було подано відзив на позовну заяву, де зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню. Представник зазначає, що у провадженні слідчого відділу прокуратури Харківської області перебували матеріали кримінального провадження № 0000166 від 30.12.2013 щодо дій оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України. Під час досудового розслідування кримінального правопорушення слідчими виносилися постанови про його закриття, оскільки в ході досудового розслідування не здобувалося будь-яких об`єктивних даних, які свідчили б про наявність в діях оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України, які скасовувалися слідчими суддями. Наразі досудове розслідування триває, досудове розслідування здійснюється ТУ ДБР у м. Полтава. Разом з цим, у спірних правовідносинах відшкодування моральної шкоди провадиться лише у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють досудове розслідування чи прокуратури завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків, вимагають від неї

додаткових зусиль для організації свого життя. Представником Харківської обласної прокуратури зазначено, що посадовими особами прокуратури будь-яких дій стосовно позивача не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000166 позивачем не надано. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового слідства, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а сам факт скасувань вказаних постанов не свідчить про протиправність дій прокуратури та завданих такими діями позивачу моральної шкоди. Позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження неправомірної поведінки слідчого та прокурора прокуратури під час досудового слідства, яка б знаходилася у причинно-наслідковому зв`язку з негативними наслідками для позивача.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України представником відповідача Державної казначейської служби України подано відзив на позовну заяву, в якому вважав позов необґрунтованим, а тому просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, яке затверджене постановою КМУ від 15.04.2015 №215, для Державної казначейської служби України передбачені певні повноваження та завдання, які жодним чином не зобов`язують представляти Державу України в судах. ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що внаслідок незаконних рішень, неефективного розслідування, протиправної тривалої бездіяльності посадовими особами прокуратури Харківської області в рамках кримінального провадження № 0000166 їй завдана моральна шкода. Однак вказана обставина не є безумовною підставою для визначення позовних вимог обґрунтованими. Саме позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Але оскарження рішення слідчих не порушує прав позивача, а навпаки вказує на те, що позивач в повній мірі користується своїм правом на оскарження дій слідчого, яке передбачено нормами КПК України. Контроль за діяльністю слідчим та можливість оскарження його рішень під час досудового розслідування є механізмом реалізації позивачкою свого процесуального права та не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинні призводити до збагачення позивачки за рахунок держави.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про компенсації моральної шкоди відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 червня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 10 березня 2021 року скасовано рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 червня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

06 квітня 2021 року зазначена цивільна справа надійшла з Верховного Суду до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2021 справу передано для розгляду судді Проценко А.М.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.04.2021 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх позов задовольнити.

Представник відповідача Харківської обласної прокуратури Панова М.С. позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Представник відповідача Державної казначейської служби України Пузіков В.А. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, оцінивши їх за власним переконанням, що грунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 30.12.2013 до ЄРДР № 0000166 внесено відомості за фактом скоєння ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 365 КК України.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Лук`янчука А.І. від 24.01.2014 закрито кримінальне провадження № 0000166 від 30.12.2013 у зв`язку з відсутністю в діянні оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 вищезазначена постанова слідчого від 24.01.2014 про закриття кримінального провадження скасована.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Лук`янчука А.І. від 25.03.2014 закрито кримінальне провадження № 0000166 від 30.12.2013 у зв`язку з відсутністю в діянні оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.04.2014 вищезазначена постанова слідчого від 25.03.2014 про закриття кримінального провадження скасована.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Лук`янчука А.І. від 08.05.2014 закрито кримінальне провадження № 0000166 від 30.12.2013 у зв`язку з відсутністю в діянні оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2014 у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування вищезазначеної постанови слідчого від 08.05.2014 про закриття кримінального провадження відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03.07.2014 ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2014 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Лук`янчука А.І. від 08.05.2014 про закриття кримінального провадження № 0000166 скасовано, а скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Лук`янчука А.І. від 08.05.2014 про закриття кримінального провадження № 0000166 скасовано, а матеріали зазначеного кримінального провадження направлено прокурору Харківської області для організації досудового розслідування.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Лук`янчука А.І. від 01.08.2014 закрито кримінальне провадження № 0000166 від 30.12.2013 у зв`язку з відсутністю в діянні оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.08.2014 вищезазначена постанова слідчого від 01.08.2014 про закриття кримінального провадження скасована, матеріали кримінального провадження направлені для організації досудового розслідування.

Прокурором відділу прокуратури Харківської області Гончаренком О.А. постановою від 18.09.2014 у задоволені клопотання ОСОБА_1 про проведення їй психологічної експертизи відмовлено. Зазначена постанова ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.10.2014 скасована.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Невідомого І.К. від 16.10.2014 закрито кримінальне провадження № 0000166 від 30.12.2013 у зв`язку з відсутністю в діянні оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.11.2014 вищезазначена постанова слідчого від 16.10.2014 про закриття кримінального провадження скасована, матеріали кримінального провадження направлені для подальшого проведення досудового розслідування.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Невідомого І.К. від 25.12.2014 закрито кримінальне провадження № 0000166 від 30.12.2013 у зв`язку з відсутністю в діянні оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.02.2015 вищезазначена постанова слідчого від 25.12.2014 про закриття кримінального провадження скасована.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Гайдара В.А. від 26.02.2016 закрито кримінальне провадження № 0000166 від 30.12.2013 у зв`язку з відсутністю в діянні оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.04.2016 вищезазначена постанова слідчого від 26.02.2016 про закриття кримінального провадження скасована.

З відповіді старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області Горідька В.А. від 18.01.2017 убачається, що клопотання ОСОБА_1 про призначення у кримінальному провадженні № 0000166 від 30.12.2013 психологічної експертизи щодо спричинення їй моральної шкоди задоволено.

16.08.2017 судовим експертом повідомлено про неможливість надання висновку експертизи № 8565 у кримінальному провадженні № 0000166.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Горідька В.А. від 29.09.2017 закрито кримінальне провадження № 0000166 від 30.12.2013 у зв`язку з відсутністю в діях оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 вищезазначена постанова слідчого від 29.09.2017 про закриття кримінального провадження скасована, матеріали кримінального провадження направлені для продовження досудового розслідування.

18.12.2017 позивач ОСОБА_1 звернулась до прокурора Харківської області зі скаргою щодо недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 0000166 від 30.12.2013.

Прокуратурою Харківської області розглянуто скаргу ОСОБА_1 від 18.12.2017 та повідомлено про відсутність достатніх підстав для повідомлення про підозру оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України у кримінальному провадженні №0000166.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Горідька В.А. від 20.05.2018 закрито кримінальне провадження № 0000166 від 30.12.2013 у зв`язку з відсутністю в діях оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.11.2018 вищезазначена постанова слідчого від 20.05.2018 про закриття кримінального провадження скасована, матеріали кримінального провадження направлені для продовження досудового розслідування.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Горідька В.А. від 28.02.2019 закрито кримінальне провадження № 0000166 від 30.12.2013 у зв`язку з відсутністю в діях оперуповноваженого СКР

Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 вищезазначена постанова слідчого від 28.02.2019 про закриття кримінального провадження скасована.

Постановою слідчого першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві Кравченка Т.О. від 23.12.2019 закрито кримінальне провадження № 0000166 від 30.12.2013 у зв`язку з відсутністю в діях оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19.03.2020 у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування вищезазначеної постанови слідчого від 23.12.2019 про закриття кримінального провадження відмовлено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.04.2020 ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19.03.2020 скасовано, постанову слідчого першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві від 23.12.2019 про закриття кримінального провадження скасовано.

Даний спір виник у сфері цивільно-правових відносин щодо відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок порушення прав позивача посадовими особами Харківської обласної прокуратури, для його вирішення підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положенням частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У ст. 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17 зазначено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 вказала, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантовано кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Положення цієї статті покладає на державу позитивні обов`язки гарантувати ефективне використання визначених Конвенцією прав кожному, хто перебуває під її юрисдикцією. Порушення кожного з цих обов`язків є самостійною підставою відповідальності держави.

Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення Європейського суду з прав людини від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Положенням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлено умови надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави.

За статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

Положення статті 1174 ЦК України свідчить про те, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою і при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Такі правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року

у справі № 638/6363/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Судовим розглядом встановлено, що неодноразове прийняття слідчими прокуратури Харківської області протиправних постанов про закриття кримінального провадження та їх бездіяльність, що виразилася у невиконанні обов`язку забезпечення швидкого та повного досудовго розслідування знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з завданими позивачеві моральними стражданнями. Такі постанови приймалися в короткий проміжок часу після скасування слідчими суддями попередніх без вжиття передбачених КПК України заходів щодо перевірки обставин вчинення кримінального правопорушення, про які повідомлено позивачем. Викладені в ухвалах слідчих суддів про скасування постанов про закриття кримінального провадження мотиви та обгрунтування, що були підставою постановлення таких рішень, слідчими до уваги не бралися, недоліки слідства не усувалися, та передчасно виносилися чергові постанови про закриття кримінального провадження без дотримання вимог статті 9 КПК України.

Зазначені протиправні рішення та бездіяльність безумовно викликали обурення позивача, змінили її нормальний життєвий ритм та вимагали від неї зусиль щодо відновлення своїх прав.

Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо.

Судом встановлено, що протиправна бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Харківської області щодо проведення необхідної перевірки заяви ОСОБА_1 про злочин, надмірна тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за її заявою, неодноразове прийняття слідчими прокуратури передчасних рішень про закриття кримінального провадження у спосіб, який вочевидь для заявниці демонструє ігнорування її доводів, марнування часу, який вона змушена була витрачати на скасування протиправних постанов про закриття кримінального провадження, докладання додаткових зусиль для організації свого життя в сукупності призвели до заподіяння моральних страждань, яких вона зазнала під впливом цих скасованих рішень, а відтак і моральної шкоди.

Суд відхиляє доводи відповідача та посилання на відповідну практику Верховного Суду про те, що скасування судом процесуальних рішень слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження кримінального провадження не є безумовною підставою для висновку про порушенням прав позивача, не свідчить про протиправність дій або бездіяльність органу досудового розслідування, оскільки у цій справі підставою відшкодування шкоди є не такий факт скасування, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення відповідно до вимог КПК України перевірки заяви особи про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача, надмірну тривалість досудового розслідування.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Щодо розмірів моральної шкоди, заявлених позивачем, то суд зазначає, що вони не відповідають вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Тому суд не приймає до уваги обгрунтування розмірів відшкодування моральної шкоди, наданні позивачем.

Встановивши доведеними факти тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб відповідача щодо проведення необхідної перевірки заяви ОСОБА_1 про злочини, надмірну

тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за її заявою, неодноразове скасування слідчими суддями постанов про закриття кримінального провадження, суд вважає правильним застосувати норми матеріального права та зробити обґрунтований висновок про заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, визначивши її розмір відповідно до характеру та розміру завданих душевних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості.

Як вже зазначав суд, неправомірні рішення та бездіяльність слідчих прокуратури Харківської області завдали моральних страждань ОСОБА_1 , які виразилися в зміні її нормального життєвого ритму та вимагали від неї зусиль щодо відновлення своїх прав. Проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті тощо) до суду не надано, а тому, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнала ОСОБА_1 внаслідок незаконних рішень та бездіяльності органів прокуратури, вимоги розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, суд вважає, що сума 3 000 гривень є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Визначаючи спосіб відшкодування моральної шкоди на користь позивача, а саме з Державного бюджету України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, відшкодовується державою.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16, провадження № 12-110гс18).

Отже, Державна казначейська служба України не порушувала прав та обов`язків позивача, не вступала із ним у будь-які правовідносини та не завдала йому жодної шкоди, тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу іншими суб`єктами, з огляду на те, що виконання рішення суду про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України не з власного рахунку, а з Державного бюджету України у межах відповідних призначень.

Таким чином, Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем у даній справі.

У зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судові витрати компенсуються за рахунок держави, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись положенням ст. 3, 55, 56 Конституції України, ст. 15, 16, 23, 1173-1174, 1176 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Держави України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними рішеннями органів Харківської обласної прокуратури при здійсненні кримінального провадження №0000166 від 30.12.2013 у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 10 серпня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Харківська обласна прокуратура, , місцезнаходження: 61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4.

Відповідач: Державна казначейська служба України, , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6.

Суддя А.М. Проценко