РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2021 Провадження №2/425/213/21

Справа №425/2657/20

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

за участі секретаря Гайворонської І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рубіжне в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Конюшко Д.Б. від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову вказав, що 24 грудня 2019 року о 14:00 годині по вул.Мєндєлєєва, 70, у м. Рубіжне Луганськрї області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Volskswagen Golf» днз НОМЕР_1 , що перебуває у власності ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Nissan Maxima» днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Водіями зазначених транспортних засобів було складено повідомлення про ДТП, у якому відповідач визнав себе винуватим. Відповідальність водія транспортного засобу «Nissan Maxima» днз НОМЕР_2 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивач понесла матеріальні збитки, тому звернулась до даної страхової компанії з заявою про страхове відшкодування, за результатами розгляду якої позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 49000,00 грн. Проте, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого позивачу у результаті пошкодження її транспортного засобу, складає 61545,32 грн. Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням зносу і страховим відшкодуванням у розмірі 12545,32 грн. Окрім того, просить стягнути з відповідача витрати на проведення дослідження оцінки збитку у розмірі 1200,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. та по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

30 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

12 жовтня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду.

02 грудня 2020 року судом ухвалено заочне рішення у справі.

28 січня 2021 року ухвалою суду було задоволено заяву відповідача про перегляд заочного рішення, рішення суду від 02 грудня 2020 року скасовано, справу призначено до розгляду.

11 лютого 2021 року відповідач надав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що вартість оціненого збитку перебуває в межах ліміту страхової суми, визначеної договором страхування цивільно-правової відповідальності, 100000 грн., але страхова компанія відшкодувала позивачу тільки 49000 грн. «Європротокол», на який посилається позивач, можна використовувати, зокрема, якщо сума матеріального збитку не перевищує 50000 грн. У іншому випадку оформлення події ДТП здійснюється за звичайним порядком. При цьому, для складення «Європротоколу» має бути лише два учасники ДТП. Однак, ДТП за участі автомобілів під керуванням сторін сталася також і за участі третього автомобіля. Окрім того, позивач відремонтувала свій автомобіль. В такому разі розмір збитку визначається як вартість фактично витрачених на відновлювальний ремонт коштів. Однак, позивач не надала жодного документу на підтвердження вартості ремонту автомобіля. Також відповідач зазначив, що у висновку експертного автотоварознавчого дослідження розмір збитків зазначений із урахуванням ПДВ. Страхова компанія здійснила сплату відшкодування позивачу без ПДВ, а позивачем не надано доказів понесення витрат на ремонт автомобіля з ПДВ. Тому розмір збитків, до яких враховано ПДВ, є необґрунтованим. Також не підлягають відшкодуванню витрати позивача на проведення експертизи, оскільки такі витрати повинна нести страхова компанія, на замовлення якої було здійснено огляд автомобіля.

Разом із відзивом на позов відповідач подав заяву, в якій просив вирішити питання щодо повернення йому позивачем деталей, агрегатів та частин автомобіля, які були замінені та не знищені в процесі ДТП, або ж врахувати їх залишкову вартість при вирішенні питання про стягнення з нього завданого в результаті ДТП збитку. Окрім того, подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до 1000 грн., посилаючись на неспівмірність таких витрат зі складністю справи, ціною позову, обсягом виконаних адвокатом робіт та витраченим на них часом.

22 лютого 2021 року представник позивача надав до канцелярії суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що сторони по справі, досягнувши згоди щодо обставин скоєння ДТП, а також за наявності повного переліку решти умов, передбачених абз.1 ст.33.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», склали спільне повідомлення про ДТП. Законом не передбачено кількісного складу учасників ДТП у разі складення спільного повідомлення про ДТП. Позивач звернулась до суду з позовом саме про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту. Посилання відповідача на необхідність відшкодування страховиком шкоди, що перевищує ліміт в 50000 грн. є безпідставними. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що сума матеріального збитку не повинна перевищувати 50000 грн. для складення «Європротоколу». Перевищення розміру реального збитку ліміту відповідальності страховика у разі складення «Європротоколу» жодним чином не позбавляє особу, якій завдано збитків, права на повне відшкодування збитків винною в ДТП особою у разі недостатності страхової виплати. Окрім того, жодним чином не вбачається можливим визначити розмір збитків одразу на місці ДТП.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона є власником автомобіля «Volskswagen Golf» днз НОМЕР_1 , яким на момент ДТП, яка сталася за участі автомобіля під керуванням відповідача, керував її син ОСОБА_5 . Не заперечує, що автомобіль відремонтований, але якій частині точно не знає. Питанням здійснення ремонту автомобіля займався її син ОСОБА_5 . Хто безпосередньо ремонтував автомобіль їй невідомо. Витрати по ремонту автомобіля несла вона, надаючи синові гроші для цього. Документального підтвердження витрат на ремонт вона не має. Яку суму витратила на ремонт точно не може сказати, але вона точно є більшою, аніж зазначено у висновку експертного автотоварознавчого дослідження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Додатково наголосив, що позивач просить стягнути відповідача саме матеріальні збитки, а не вартість відновлювального ремонту. Представник відповідача фактично не погоджується із сумою збитків, зазначеною у висновку експертного автотоварознавчого дослідження. Однак, не заявив у суді клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи. Всі інші доводи відповідач та його представника вважає необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на законі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пославшись на викладене у відзиві на позовну заяву. Додатково суду пояснив, що відповідач не заперечує, що «Європротокол» було складено за його участі, також він не заперечує проти тих обставин, за яких сталася ДТП. Відповідач не міг оцінити збитки на місці ДТП, тому і погодився на складення «Європротоколу». Відповідачу відомо, що позивач відремонтувала свій автомобіль, однак, доказів на підтвердження цього не надає. Таким чином, позивач приховує реально понесені нею збитки. Оскільки ремонт автомобіля зроблено, то розмір відшкодування збитків дорівнює вартості відновлювального ремонту. Висновок експертного автотоварознавчого дослідження не є судовою експертизою, не відповідає вимогам ЦПК України, тому не є належним доказом у справі. Окрім того, цей висновок був складений на замовлення страхової компанії, а не позивача.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що 24.12.2019 він знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 , коли почув характерний звук від удару автомобіля. Вийшов на вулицю і побачив, що в його автомобіль Toyota Camry днз НОМЕР_3 врізався автомобіль Volkswagen (номерного знаку він не пам`ятає), а в цей автомобіль в свою чергу врізався автомобіль «Nissan». Внаслідок цього було пошкоджено бампер його автомобіля. На місце ДТП приїздили працівники поліції та представник страхової компанії. В поліцію з приводу дорожньо-транспортної пригоди він не звертався, бо батько відповідача відшкодував збитки, відремонтувавши бампер його автомобіля.

У судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що в грудні 2019 року вона працювала в страховій компанії «ВУСО». Оскільки сталася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого транспортного засобу «Nissan Маxima» днз НОМЕР_2 вона як представник страхової компанії виїхала на місце ДТП. Водій автомобіля «Nissan Маxima» днз НОМЕР_2 не впорався з керуванням та вдарив у задню частину автомобіль «Volkswagen» НОМЕР_1 , який в свою чергу внаслідок удару зачепив автомобіль «Toyota Camry» днз НОМЕР_3 . Тобто ДТП сталася за участі трьох учасників ДТП. Автомобіль «Toyota Camry», як і інші два автомобіля, теж був ушкоджений. На місці дорожньо-транспортної пригоди також буди присутні працівники поліції. Вона повідомила ОСОБА_4 , які документи слід надати до страхової компанії та що працівники поліції складуть протокол про адміністративне правопорушення. Після приїзду працівників поліції вона залишила місце ДТП. До цього вона чула як поліцейські надавали консультації учасникам дорожньо-транспортної пригоди. Вона казала, що коли більше двох учасників ДТП, складати «Європротокол» не можна. На цей їй сказали не втручатись. Наступного дня до неї прийшли ОСОБА_8 , який є власником автомобіля «Nissan Маxima», та водій автомобіля «Volkswagen», принесли заповнений «Європротокол» та інші документи. В офісі заповнили повідомлення про ДТП та надали всі інші документи. Після цього водій автомобіля «Volkswagen» звернувся до неї та повідомив, що розпочав ремонт свого автомобіля і йому можливо не вистачить суми, яку йому виплатить страхова компанія. Зі слів ОСОБА_9 , який робив ремонт автомобіля «Volkswagen», їй відомо, що він замовив запчастини для цього автомобіля, на його погляд ремонт може вийти за межі 50000 грн. Чи ремонт закінчено вона не знає. Страхова компанія здійснила позивачу виплату на загальну суму 49000 грн.

У судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що він є приватним підприємцем, має свій автосервіс. У січні 2020 року до нього з приводу ремонту автомобіля «Volkswagen Golf» звернувся чоловік, прізвища якого він не знає, на ім`я ОСОБА_10 . Він відремонтував цей автомобіль. Деталі на автомобіль купував ОСОБА_10 . Вартість ремонту склала приблизно 12000 грн. Документи на підтвердження ремонту ним не складались, бо ніхто їх не просив видати. При проведені ремонту були замінені деякі деталі автомобіля, перелік яких він зазначив у своїй відповіді на запит адвоката Дашка Ю. Замінені деталі він залишив у себе, потім здав їх на металобрухт. Задні пошкоджені двері багажника ОСОБА_10 забрав собі. Підтверджує все наведене ним у відповіді від 17.06.2021 на запит адвоката.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 грудня 2019 року о 14:00 годині по вулиці Мєндєлєєва, 70, у місті Рубіжне Луганської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Volskswagen Golf» днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 (власник ОСОБА_1 ) та транспортного засобу «Nissan Maxima» днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 (власник - ОСОБА_11 ), внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Відповідач ОСОБА_4 визнав свою вину у порушенні Правил дорожнього руху України. Учасники ДТП за взаємною згодою склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, тому відносно ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В повідомленні про зазначену дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_4 власноруч зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталася з його вини, оскільки він не дотримався дистанції та не переконався в безпеці маневру при здійсненні обгону.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 06 серпня 2019 року № АО/1834025, цивільно-правова відповідальність перед третіми особами на забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Nissan Maxima» днз НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО», Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 100000,00 грн, розмір франшизи - 1000,00 грн.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 вбачається, що власником транспортного засобу «Volskswagen Golf» днз НОМЕР_1 є ОСОБА_1 . Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 49000 грн. (28.01.2020 - 44507,71 грн., 19.02.2020 - 4492,29 грн.), що підтверджується копіями платіжних доручень та випискою по рахунку ОСОБА_1 .

З висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитку, спричиненого власнику транспортного засобу, №11 від 07 лютого 2020 року вбачається, що вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, спричиненого власнику автомобіля «Volskswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 на момент ДТП складає 61545, 32 грн. (в т.ч. НДС-7961,97 грн.)

Представником позивача адвокатом Конюшко Д.Б. від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 на адресу відповідача ОСОБА_12 засобами поштового зв`язку було спрямовано претензію про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в сумі 13754,32 грн. (різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням зносу і страховим відшкодуванням у розмірі 12545,32 грн. та витрат на проведення дослідження оцінки збитку у розмірі 1200,00 грн.) Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною першою статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до п. 33.2 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Відповідно до абз. 4 п.1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.11.2011 №698 затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників правоохоронних органів, який складає 50000 грн. Сторони по справі скористались правом скласти повідомлення про дорожньо -транспортну пригоду. Саме на цій підставі страховою компанією позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 49000 грн. (50000 грн. - ліміт відповідальності у разі складення повідомлення про ДТП - 1000 грн. - франшиза). Таким чином, страховою компанією як страховиком обов`язок по виплаті страхового відшкодування позивачу було виконано у повному обсязі. Доводи відповідача щодо незаконності складення повідомлення про дорожньо -транспортну пригоду, оскільки ДТП сталася за участі трьох транспортних засобів, а сума матеріального збитку перевищує 50000 грн., суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на чинному законодавстві, яким не встановлено обмежень складення такого повідомлення учасниками ДТП у зазначених відповідачем випадках. Також суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_6 пояснив, що хоча його транспортний засіб і було пошкоджено внаслідок ДТП, він не виявив бажання скористатись правом скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду або наполягати на складенні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки батько відповідача відремонтував його автомобіль. В якості однієї із підстав для відмови у задоволенні позову відповідач та його представник також посилаються на те, що позивачем було проведено відновлювальний ремонт автомобіля. На підтвердження того, що позивачем було відремонтовано належний їй автомобіль, представником відповідача було надано письмову відповідь від 17.06.2021 приватного підприємця ОСОБА_9 . Однак, зазначений документ, виданий після спливу більше року з моменту здійснення зазначених у ньому ремонтних робіт, та покази допитаного в якості свідка ОСОБА_9 за відсутності акту виконаних робіт, квитанції про їх оплату, інших документів, виданих після проведення ремонту, не є належними та достатніми доказами здійснення відновлювального ремонту (в тому числі заміни деталей) та його вартості у розумінні ст.ст.77,80 ЦПК України. При цьому стороною позивача у судовому засіданні не заперечувалось, що відновлювальний ремонт автомобіля було зроблено, але документи на підтвердження цього, а також вартості ремонтних робіт відсутні. Сторона позивача наполягає на тому, що просить стягнути з відповідача саме суму матеріальних збитків, визначених висновком експертного автотоварознавчого дослідження, а не вартість відновлювального ремонту. Суд зазначає, що позивач як особа, потерпіла від протиправних дій відповідача, має право на повне відшкодування завданої їй шкоди. Майновою шкодою є, зокрема, завдані потерпілій особі матеріальні збитки (витрати на усунення шкоди). Одним з видів визначення майнової шкоди є проведення експертної оцінки розміру шкоди, яка визначається спеціалістом, виходячи з наявних пошкоджень та обсягу робіт і матеріалів, необхідних для виконання ремонту і відновлення автомобіля до попереднього стану (так званий розрахований розмір шкоди як визначена вартість пошкодженого або втраченого майна або як вартість необхідного для відновлення пошкодженої речі ремонту). Така шкода визначається наперед за розрахунками, виконаними за спеціальною методикою, і може бути визначена з урахуванням зносу транспортного засобу, та/або без урахування зносу. Другим видом визначення заподіяної шкоди є обчислення реально понесених потерпілою особою матеріальних збитків, тобто дійсних витрат на відновлення пошкодженого майна (реальні збитки). Реальними збитками є матеріальні витрати потерпілого, які він вимушений понести і вже поніс для відновлення пошкодженого майна, і які б він не ніс у разі, якби майно не було пошкоджене. Таким чином, у випадку, коли ремонт автомобіля після ДТП проведено і у потерпілого не збереглося документів щодо вартості такого ремонту, суд може визначити розмір вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на підставі наявних у справі документів, які відповідають критеріям належного, допустимого та достовірного доказу. Частиною 1 статті 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. З наданого позивачем висновку експертного автотоварознавчого дослідження вбачається, що вартість матеріального збитку (визначена як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових ДТЗ), спричиненого власнику автомобіля «Volskswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП складає 61545, 32 грн. (в т.ч. НДС-7961,97 грн.) Суд не приймає доводи сторони відповідача щодо не доведення позивачем належними та достатніми доказами розміру спричиненої йому шкоди, оскільки частина друга статті 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди. Доказів спричинення позивачу матеріального збитку внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в іншому розмірі, відповідачем суду не надано. У судовому засіданні представник відповідача не виявив бажання заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок пошкодження її транспортного засобу в результаті ДТП. У зв`язку із цим, єдиним належним та допустимим доказом розміру такої шкоди є вищевказаний висновок. Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу, враховуючи, що належних доказів на підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля суду не надано, а позивач просить стягнути саме вартість матеріального збитку, визначеного висновком експертного автотоварознавчого дослідження, суд приймає за основу наданий позивачем висновок. Судом становлено, що ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» потерпілій ОСОБА_1 було сплачено страхове відшкодування у розмірі 49000,00 грн., і ця сума є недостатньою для покриття завданого позивачу збитку. Тому відповідач, внаслідок протиправних дій якого було пошкоджено автомобіль, належний позивачу, зобов`язаний відшкодувати матеріальну шкоду, яка не покрита страховим відшкодуванням в повному обсязі. При цьому суд вважає слушними доводи сторони відповідача в тій частині, що розмір завданого в результаті ДТП збитку визначено у висновку експертного автотоварознавчого дослідження із урахуванням ПДВ, а доказів тому, що позивачем понесено витрати на відновлювальний ремонт, до яких включено ПДВ, не надано. Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ставка податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті193 Податкового кодексу України). Тобто, вартість ремонту автомобіля із врахуванням податку на додану вартість виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником податку на додану вартість. У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником податку на додану вартість, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами. Здійснення страхової виплати з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля платником цього податку. Таким чином, вартість ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість виплачується страховою компанією винної сторони або стягується судом лише після дослідження обставин, чи є надавач послуг з ремонту автомобіля, який був пошкоджений під час дорожньо-транспортної пригоди з вини іншої особи, платником податку на додану вартість. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати зі сплати ПДВ, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу матеріального збитку, який дорівнює вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ. На підставі викладеного суд вважає, що на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 для повного відшкодування завданої ним шкоди різниця між відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу та страховим відшкодуванням у розмірі 4583,35 грн., виходячи з розрахунку: вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в розмірі 61 545,32 грн. - страхове відшкодування з вирахуванням франшизи у розмірі 49000,00 грн. - податок на додану вартість - 7961,97 грн. Стосовно клопотання відповідача про повернення йому позивачем деталей, агрегатів та частин автомобіля, які були замінені та не знищені в процесі ДТП, або ж врахування їх залишкової вартості при вирішенні питання про стягнення з нього завданого в результаті ДТП збитку. Суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суду не надано належних доказів тому, чи були замінені пошкоджені деталі автомобіля та чи збереглися вони, як і не надано доказів їх залишкової вартості. Тому за відсутності відомостей про заміну та збереження протягом досить тривалого часу з моменту ДТП пошкоджених та замінених деталей, а також їх залишкової вартості суд не може покладати на позивача обов`язок по поверненню таких деталей або ж врахувати їх залишкову вартість при вирішенні питання про розмір збитку, який підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. На підтвердження вказаної суми витрат представник позивача надав копії ордеру серії ВН №019445, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №803 та договору про надання правової допомоги від 03.03.2020, укладеного між адвокатом Конюшко Д.Б. та ОСОБА_1 . Також надав копію квитанції № 06/02 від 02.06.2020 про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Конюшко Д.Б. 6000 грн. Відповідно до акту виконаних робіт №1 від 03.03.2020 адвокатом Конюшко Д.Б. було надано ОСОБА_1 наступні послуги: юридична консультація 0,5 год. (сукупно) - 500,00 грн.; вивчення документів 1 год. (сукупно) - 1000,00 грн.; здійснення заходів досудового врегулювання спору (підготовка та направлення претензії ОСОБА_4 ) 1 год. - 1000,00 грн.; підготовка та подання до суду позовної заяви 3,5 год. - 3500,00 грн. Всього на суму 6000,00 грн. Відповідач надав суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до 1000 грн., посилаючись на неспівмірність таких витрат зі складністю справи, ціною позову, обсягом виконаних адвокатом робіт та часом, витраченим на це.

На думку суду, розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу відповідає складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Також розмір цих витрат відповідає значенню справи для позивача, яка намагалась вирішити цей спір у досудовому порядку, а також тривалий час (з вересня 2020 року) захищає свої порушені протиправними діями відповідача права в судовому порядку. З урахуванням вищенаведених вимог ЦПК України, наданих позивачем письмових доказів, суд не вбачає підстав для зменшення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, із зазначених стороною відповідача підстав. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на проведення висновку експертного товарознавчого дослідження №11 від 07.02.2020 в сумі 1200,00 грн, то суд вважає їх обґрунтованими, оскільки такі витрати підтверджуються наявними в матеріалах доказами. Так, з копії квитанції №0.0..1 від 24.01.2020 вбачається, що саме ОСОБА_1 ТОВ «ЛенКор» було сплачено сплачено 1200,00 грн., призначення платежу: оцінка матеріального збитку. Також суд звертає увагу, що із самого висновку вбачається, що його було складено на підставі договору на проведення незалежної оцінки №4 від 27.01.2020, укладеного між ТОВ «ЛенКор» та ОСОБА_1 . Оскільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування страховиком витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, тому з урахуванням положень ЦК України такі витрати у розмірі 1200 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача як заподіювача шкоди. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України враховує, що позов задоволено частково, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 2192,06 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 307,18 грн. Керуючись ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 4583 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят три) гривні 35 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 2192 (дві тисячі сто дев`яносто дві) гривні 06 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 307 (триста сім) гривень 18 копійок.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення у повному обсязі складено та підписано 20.08.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 . Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 . Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31.

Суддя О.Л. Овчаренко