Справа № 462/4783/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Львівський державний завод "ЛОРТА" про стягнення не нарахованої та не виплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь не нараховану та не виплачену заробітну плату в сумі 238856,72 грн. з урахуванням ПДФО і військового збору, стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з січня 2008 р. по листопад 2020 р. станом на червень 2021 р. в сумі 119000,28 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 01.06.2000 р. працювала в ДП «ЛДЗ «Лорта» начальником бюро відділу 550, з 14.12.2009 р. заступником головного бухгалтера начальником бюро, а з 01.09.2017 року заступником головного бухгалтера центральної бухгалтерії та звільнена з роботи 02.12.2020 р. на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідач протягом 2008 2020 рр. порушував її право на заробітну плату, встановив їй посадовий оклад, який був значно нижчим, ніж гарантований галузевою угодою. ДП «ЛДЗ «Лорта» створено відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 29.07.1998 р. №261 на базі майна госпрозрахункових структурних підрозділів Державного концерну «Лорта» і входить до переліку об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації. Оскільки ДП «ЛДЗ «Лорта» державне оборонне підприємство, то на нього поширюється дія Галузевої угоди, а саме Галузевої угоди на 2008-2009 роки між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств машинобудівної та металообробної галузей «Металіндустрія-Україна» та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України, що об`єдналися для ведення колективних переговорів. Мінімальний посадовий оклад начальника бюро, у випадку позивача, з січня 2008 р. по 13 грудня 2009 р., відповідно до вище вказаної Галузевої угоди мав бути розрахований таким чином: мінімальна заробітна плата X 1.25 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) X 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячній тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком №1 до Галузевої угоди) X 1,91 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу начальника бюро до посадового окладу техніка згідно з Додатком №2 до Галузевої угоди). Мінімальний посадовий оклад заступника головного бухгалтера-начальника бюро, з 14 грудня 2009 р. по вересень 2016 р. відповідно до вище вказаної Галузевої угоди мав бути розрахований таким чином: мінімальна заробітна плата X 1.25 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) X 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячній тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком №1 до Галузевої угоди) X 1,82 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу заступника головного бухгалтера-начальника бюро до посадового окладу техніка згідно з Додатком №2 до Галузевої угоди). З вересня 2016 року на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» діє Міжгалузева угода у сферах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіолектроніки, приладобудування, суднобудування, деревообробної та паперової, легкої та текстильної промисловості України на 2016-2020 рр. Мінімальний посадовий оклад заступника головного бухгалтера-начальника бюро з вересня 2016 р. по 31 серпня 2017 р., відповідно до Міжгалузевої угоди мав бути розрахований таким чином: мінімальна заробітна плата X 1.5 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) X 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячній тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком №1 до Міжгалузевої угоди) X 1,82 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу провідного бухгалтера до посадового окладу техніка згідно з Додатком №2 до Галузевої угоди). Мінімальний посадовий оклад заступника головного бухгалтера центральної бухгалтерії з 01 вересня 2017 р. по 02 грудня 2020 р., відповідно до Міжгалузевої угоди мав бути розрахований таким чином: мінімальна заробітна плата X 1.5 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) X 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячній тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком №1 до Міжгалузевої угоди) X 2,27 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу керівника підрозділу (головного бухгалтера) до посадового окладу техніка згідно з Додатком №2 до Галузевої угоди) 15%. Отже, відповідач не нарахував і не виплатив позивачці заробітну плату за 2008-2020 рр. в сумі 238856,72 грн., що є також підставою для нарахування позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням відповідачем термінів їх виплати. Розрахунок суми компенсації здійснено відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159 і становить 119000,28 грн. станом на червень 2021 р. З огляду на зазначене, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав, з огляду на необгрунтованість позовних вимог. Зазначає, що дія зазначеної в позові міжгалузевої угоди не поширюється на вказані правовідносини, оскільки така угода не є підписана ні відповідачем, ні Державним концерном «Укроборонпром». Вказує, що наданий позивачем розрахунок є некоректним, з огляду на застосування величини «мінімальна заробітна плата», оскільки у випадку застосування положень міжгалузевих угод за основу треба брати прожитковий мінімум. Крім цього, зазначила про нарахування компенсації у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, оскільки відповідач не є стороною міжгалузевої угоди та просить застосувати до вимог про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату позовну давність, оскільки позивач мала звернутись у тримісячний строк, з дня, коли вона дізналася про порушення свого права. Разом з відзивом, представник відповідача подала клопотання про проведення розгляду справи з викликом сторін, на що позивач подала письмове заперечення.

Позивач у відповіді на відзив зазначила про необгрунтованість поданого представником відповідача відзиву, зазначивши про те, що дія міжгалузевої угоди 2016-2020 рр. Поширюється на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», оскільки підписантами останньої зі сторони профспілок є працівники радіоелектроніки та машинобудування. Первинна профспілкова організація відповідача є організаційною ланкою «Професійної спілки працівників радіоелектроніки та машинобудування України» і в своїй роботі керується вказаною міжгалузевою угодою, що підтверджується також довідкою та свідоцтвом, долучених до відповіді на відзив. Щодо підписання зазначеної угоди ДК «Укроборонпром» вказує, що такий не має повноважень на укладання угоди, тому і не підписував її, останній наділений лише повноваженнями реалізації норм вказаної угоди на підприємствах, які включені до складу концерну, а сам підписант це Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, яке є правонаступником Міністерства промислової політики України та центральним органом виконавчої влади, який має повноваження на ведення колективних переговорів на галузевому рівні щодо підприємств оборонно-промислового комплексу та повноваження підписання міжгалузевої угоди як зі сторони роботодавців, так і зі сторони органів виконавчої влади. Зазначає, що до розрахунку застосувається мінімальна заробітна плата, а не прожитковий мінімум, оскільки прожитковий мінімум в розумінні положень Законів України «Про прожитковий мінімум» та «Про оплату праці» - це соціальна гарантія того, що мінімальна заробітна плата не буде встановлена нижче рівня, достатнього для задоволення соціальних та культурних потреб чи забезпечення нормального функціонування організму людини, а тому такий не може застосовуватися для встановлення мінімального посадового окладу. Крім цього, відповідно до положень міжгалузевої угоди, зокрема п.5.1.1., посадові оклади розраховуються на основі мінімальної заробітної плати. Щодо вимог представника відповідача стосовно застосування позовної давності відносно вимог про стягнення компенсації зазначає, що остання є складовою частиною заробітної плати, на вимоги про стягнення якої, строк позовної давності не поширюється, в розумінні статті 233 КЗпП.

Розглянувши вищевказане клопотання представника відповідача, суд зазначає, що з огляду на те, що матеріали справи свідчать про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності, що не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, тому в задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін у судовому засіданні необхідно відмовити.

Відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про оплату праці» основною заробітною платою є винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Згідно ст.96 КЗпП України і ст.6 ЗУ «Про оплату праці» основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики).

Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або органом, уповноваженим власником, згідно з професійними стандартами (кваліфікаційними характеристиками) за погодженням із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).

Згідно ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Аналогічні за змістом положення містяться в ст.15 Закону України «Про оплату праці».

Згідно абз. 4 ч.1 ст.5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється, зокрема, на підставі галузевих (міжгалузевих), територіальних угод.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про оплату праці» договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Отже, встановлені галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами умови оплати праці є гарантіями для працівників в сфері оплати праці й безпосереднє застосування таких умов є обов`язковим для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії угоди.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» визначено, що положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Цим Законом також передбачено, що умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод (ч.2 ст.5 Закону), а галузева (міжгалузева) угода не може погіршувати становище працівників порівняно з генеральною угодою (ч. 3 ст. 8 Закону).

Судом встановлено, що позивач з 01.06.2000 р. працювала в ДП «ЛДЗ «Лорта» начальником бюро відділу 550, з 14.12.2009 р. була призначена на посаду заступника головного бухгалтера начальником бюро центральної бухгалтерії 580, а з 01.09.2017 року переведена заступником головного бухгалтера центральної бухгалтерії 580 та звільнена з роботи за власним бажанням 02.12.2020 р. на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП Україн, що підтверджується копією трудової книжки.

Судом встановлено, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним оборонним підприємством, а тому на нього поширювалась дія Галузевої угоди на 2008-2009 роки між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств машинобудівної та металообробної галузей «Металіндустрія-Україна» та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України, що об`єдналися для ведення колективних переговорів.

Відповідно до 5.1.1. Галузевої угоди, сторони домовилися: установити на підприємствах мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці до законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати згідно з Додатком №1. Зберігати співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менш як 1 до 1,25.

Згідно п. 5.1.2. Галузевої угоди установлено мінімальний посадовий оклад техніка без категорії на рівні місячної тарифної ставки робітника третього розряду третьої сітки відповідних галузей.

Відповідно до п. 5.1.3. Галузевої угоди установлено мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців підприємств до посадового окладу техніка згідно з Додатком №2 до Угоди.

Додатком №1 до Угоди на 2008-2009 роки встановлено мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці виробничих об`єднань і підприємств машинобудування до законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати для робітників, зайнятих на інших роботах, безпосередньо не зв`язаних з основним характером діяльності підприємства, даний коефіцієнт становить 1,25.

Додатком № 2 до Угоди на 2008-2009 роки встановлено мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців підприємств машинобудування до посадового окладу техніка згідно якої коефіцієнт для начальника бюро становить 1,91, та коефіцієнт для заступника головного бухгалтера-начальника бюро становить 1,82.

Судом також встановлено, що з вересня 2016 року на ДП «ЛДЗ «Лорта» діяла Міжгалузева угода у сферах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіолектроніки, приладобудування, суднобудування, деревообробної та паперової, легкої та текстильної промисловості України на 2016-2020 рр.

Згідно з п. 5.1.1. даної Міжгалузевої угоди сторони домовилися установити на підприємствах, на період до законодавчого встановлення реального прожиткового мінімуму, співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менш як 1 до 1,5. Установлено на підприємствах мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці до законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати згідно з Додатком №1 до угоди.

Відповідно до п. 5.1.2 Міжгалузевої угоди установлено мінімальний посадовий оклад техніка без категорії на рівні місячної тарифної ставки робітника третього розряду третьої сітки відповідних галузей.

Відповідно до п. 5.1.3 установлено мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців підприємств до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до угоди.

Додатком №1 до Угоди на 2016-2020 роки встановлено мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці на підприємствах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, легкої та текстильної промисловості до законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати для робітників, зайнятих на інших роботах, безпосередньо не зв`язаних з основним характером діяльності підприємсва, даний коефіцієнт становить 1,5.

Додатком № 2 до Угоди на 2016-2020 роки встановлено мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців на підприємствах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, легкої та текстильної промисловості до посадового окладу техніка, згідно якої коефіцієнт для заступника головного бухгалтера-начальника бюро становить 1,82 та коефіцієнт для заступника головного бухгалтера центральної бухгалтерії становить 2,27-15%.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що відповідач та ДК «Укроборонпром» не підписували угоду та така не поширює свою дію на вказані правовідносини, оскільки такі не підтверджені належними і достатніми доказами та спростовуються позивачем у наданій суду відповіді на відзив.

Також суд не бере до уваги покликання відповідача, що зазначені коефіцієнти слід застосовувати по відношенню до прожиткового мінімуму, який є розрахунковою величиною при визначенні посадового окладу позивача, а не мінімальної заробітної плати з огляду на наступне.

Статтею 3 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Визначення прожиткового мінімуму наведене у ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», згідно якої прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Суд звертає увагу на те, що як в Галузевій угоді на 2008-2009 р. і Міжгалузевій угоді на 2016-2020 р., так як і у всіх додатках до них, зазначено співвідношення між встановленими коефіцієнтами та мінімальною заробітною платою.

Розмір прожиткового мінімуму щороку затверджується Верховною Радою України у Законі України «Про Державний бюджет» на відповідний рік.

На час виникнення спірних правовідносин і на даний час законодавством не визначено поняття «реальний прожитковий мінімум» і не встановлено його розмір, як це передбачено п.5.1.1 Міжгалузевої угоди.

Таким чином розрахунковою величиною при визначені посадового окладу позивача є мінімальна заробітна плата, а застосування відповідачем як розрахункової величини прожиткового мінімуму є необґрунтованим.

З врахуванням наведеного, беручи до уваги розміри мінімальної заробітної плати, яка була встановлена ЗУ «Про Державний бюджет України» на 2008-2020 роки та з врахуванням наданого позивачем розрахунку різниці в заробітній платі згідно Галузевих угод та фактично нарахованою заробітною платою за період 2008-2020 р., судом встановлено, що ДП «ЛДЗ «Лорта» неправомірно нараховувало заробітну плату позивачки за спірний період, чим було порушено її трудові права, зокрема, право на належний рівень оплати праці, передбачений законодавством. Заборгованість по заробітній платі за період з січня 2008 р. по листопад 2020 року становить 238856,72 грн. Відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок по різниці в заробітній платі, а відтак такий приймається судом до уваги.

Разом з цим, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Статтею 34 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно ст.ст. 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктами 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Згідно правового висновку Верховного суду України, викладеного у постанові №6-131цс12 від 07 листопада 2012 року, основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно долученого до матеріалів справи позивачем розрахунку компенсації за несвоєчасну виплачену заробітну плату за період з січня 2008 р. по листопад 2020 р. станом на червень 2021 р. становить 119000,28 грн. Відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок компенсації за несвоєчасну виплачену заробітну плату, а відтак, такий приймається судом до уваги.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач перебувала у трудових відносинах із відповідачем і в день звільнення їй не були виплачені належні від підприємства суми, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 238856,72 грн. заборгованості по заробітній платі, без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів та 119000,28 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 908 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, 12, 16, 82 ЦК України, 43 Конституції України, ст. 94, 96, 97, 233 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці» суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 238856,72 грн. /двісті тридцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят шість гривень сімдесят дві копійки/ заборгованості по заробітній платі, без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з січня 2008 року по листопад 2020 року у розмірі 119000,28 грн. /сто дев`ятнадцять тисяч двадцять вісім копійок/, без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь на користь держави 908 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА», р/р: НОМЕР_2 ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО: 320478, , ІПН: 31, знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Патона, 1.

Суддя: