Справа № 574/794/20 Провадження №2/574/86/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцана В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буринської міської ради Сумської області про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими спорудами в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшла частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Він прийняв спадщину, але нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на частку в будинку, що належала спадкодавцю, оскільки вона не була зареєстрована за ним. Позивач просив визнати за ним право власності на 39/100 частки зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами.

Ухвалою суду від 17.02.2021 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та представник Буринської міської ради в задоволенні позову не заперечували, просили справу розглянути без їх участі.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що рішенням Буринського районного суду Сумської області від 19.03.1997 року ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виділено з домоволодіння (колгоспного двору), розташованого по АДРЕСА_1 ( теперішній час Конотопський район Сумської області), 61/100 частки та визнано за ними право власності на неї. ОСОБА_2 виділено 39/100 частки вказаного домоволодіння та визнано право власності на неї.

Таким чином, спірний житловий будинок, який був збудований у 1970 році, на праві спільної часткової власності належав вказаним особам, що також підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с.35-39).

Земельна ділянка, на якій знаходився житловий будинок була передана у приватну власність ОСОБА_2 загальною площею 0,37 га, у тому числі для обслуговування житлового будинку - 0,03 га., що підтверджено копією рішення виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради від 23.11.1993 року та додатком до нього (а.с.4-7).

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зареєстрували у встановленому законом порядку своє право на 61/300 частку, за кожною (а.с.42-44).

Довідкою ТОВ «Буринське бюро технічної інвентаризації» підтверджено, що право власності на 39/100 частки спірного житлового будинку ОСОБА_2 за життя не зареєструвала, а з копії свідоцтва про смерть видно, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.34,45).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, зокрема і на 39/100 частки спірного житлового будинку, право власності на які було набуто спадкодавцем за життя, але не зареєстровано.

Спадщину прийняв її син з позивач по справі ОСОБА_1 , являючись спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи №155/2016, заведеної 05.07.2016 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Анохіним О.В.(а.с.60-72).

Однак, останній відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку спадкодавця в цьому житловому будинку, оскільки воно не було зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.40).

Суд зауважує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ст.12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року №697-ХІІ, положення якого діяли на час смерті спадкодавця, підставою виникнення праві власності є праця. Громадянин набуває права власності також на майно, одержане внаслідок успадкування.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що до об`єктів права власності належать, у тому числі, житлові будинки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла.

З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що спадкодавець ОСОБА_2 набула відповідно до рішення суду права власності на частку у вищевказаному житловому будинку з господарськими будівлями, яка увійшла до складу її спадщини, а права спадкоємця позивача по справі ОСОБА_1 , підлягають захисту шляхом повного задоволення поданого ним позову.

Керуючись ст.ст. 2,3,5,7,10,12,13,23,258,259,265,268,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Буринської міської ради Сумської області про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими спорудами в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ), в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на 39/100 частки житлового будинку за планом (літер «А-1»), загальною площею 89,6 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: веранда (літер «а»), літня кухня (літер «Б»), сарай (літер «В»), гараж (літер «Г»), погріб (літер «Пг»), огорожа (літер №1-3), що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: