Номер провадження 22-ц/804/1798/21
Номер провадження 22-ц/804/1798/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021року Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31 березня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Михальченко А.О., повний текст рішення складено 31 березня 2021 року),

В С Т А Н О В И В:

8 грудня 2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 16.01.2017 року у розмірі 13429,10 грн., яка складається: 6515,06 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2273,94 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 4640,10 грн. нарахована пеня та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 31 березня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.01.2017 р. в сумі 6515,06 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 1019,77 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Із вказаним судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, щодо стягнення відсотків за ст. 625 ЦК України не погодилась представник позивача ОСОБА_2 , та подала апеляційну скаргу, вважає, що воно в цій частині ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що відповідно до анкети-заяви від 16.01.2017 року, в якій відповідач особистим підписом засвідчив, що погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 з встановленим кредитним лімітом і строком дії до 31.07.2020 року. Факт ознайомлення відповідача з умовами користування кредитним лімітом підтверджується копією анкети-заяви, довідками про видані кредитні карти і випискою по рахунку.

Зазначає, що в даній справі Банком заявлені вимоги про стягнення прострочених процентів саме відповідно до ст.. 625 ЦК України, але суд послався на відсутність умов нарахуванням відсотків у договорі, а відтак неможливо визначати розмір відсотків та дату, з якої можна нараховувати проценти відповідно до ст.. 625 ЦК України.

ОСОБА_2 просила заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31 березня 2021 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог стягнення відсотків за користування кредитом, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить, 13429,10 гривень (2270*100=227000). тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н від 16.01.2017 р. відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, сума не зазначена, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згодом кредитний ліміт збільшився до 500,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві.

Відповідно копії витягу «Умов та Правил надання банківських послуг», та витягу «Тарифів Банку» власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7. Договору.

Згідно розрахунку за договором б/н від 16.01.2017 р. у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 , станом на 12.10.2020 року утворилась заборгованість, яка складає 13429,10 грн., де заборгованість за кредитом становить 6515,06 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ 2273,94 грн., нарахована пеня 4640,10 грн.

16.01.2017 року між АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит, розмір не зазначено, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

Відмовляючи у стягненні нарахованих відсотків на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві позичальника та довідки про умови кредитування домовленості сторін про сплату відсотків за ст. 625 ЦК України, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Апеляційний суд частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

За частиною першою статті 525, частиною першою статті 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За частиною 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Водночас, рішення суду суті правовідносин позики не змінює, а лише визначає суму заборгованості на час настання строку виконання зобов`язань.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування втрат від знецінення грошових коштів у зв`язку з інфляцією та 3% річних має компенсаторний характер і є способом захисту майнового права і інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника за знецінення грошових коштів, які ним не повернуто та у компенсації за користування чужими грошима і неналежне виконання зобов`язань.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть визначатися у рішенні суду.

У зв`язку із викладеним можна зробити висновок, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, регулюються нормами ЦК України щодо виконання зобов`язань за договором позики та передбачають відповідальність за порушення грошового зобов`язання (частина 2 статті 625 ЦК України).

Зобов`язання у цій справі не є такими, що виникли з рішення суду, це зобов`язання з виконання договору позики, в якому рішенням суду визначено конкретний розмір грошових коштів, які підлягають поверненню, як невиконане боржником зобов`язання та констатовано про наявність зобов`язань між сторонами.

Саме такі правові висновки щодо правової природи застосування положень статті 625 ЦК України за наявності судового рішення, яке не виконується, Велика Палата Верховного Суду висловила у Постанові від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19).

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та Банком було укладено кредитний договір № б/н від 16.01.2017 року та була підписана Анкета-заява.

Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» позивачем підписана не була, посилання позивача на те, що підписавши анкету-заяву позичальник погодився з умовами та тарифами банку є безпідставними, оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальни, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16.01.2017 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у процентах від просроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна» та 84,0%: для картки «Універсальна голд», але враховуюче те, що відповідачем було порушено строки повернення кредиту, апеляційний суд вважає, що вимога про стягнення за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України підлягає частковому задоволенню.

Оскільки матеріали справи не містять інформації, яку саме кредитну картку отримав ОСОБА_1 , то у суду відсутні підстави стягувати з відповідача проценти, нараховані на прострочений кредит згідно із статтею 625 ЦК України за ставкою 86,4% та 84,0%

Враховуючи, що підстав для висновку про те, що укладеним між сторонами договором було встановлено інший розмір процентів за частиною 2 статті 625 ЦК України, немає, колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, як визначено в частині 2 статті 625 ЦК України.

З розрахунку заборгованості випливає, що проценти за статтею 625 ЦК України нараховувалися позивачем за період з 01.10.2019 року по 12.10.2020 року, тобто за 377 днів прострочення.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: сума боргу Х 3 % / 365 днів Х кількість днів.

Таким чином, три проценти річних відповідно до заявлених позовних вимог за період з 01.10.2019 року по 12.10.2020 року становлять суму 201,87 грн. (6515,06 грн. х 3% / 365 х 377) і саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови про стягнення заборгованості за нарахованими процентами на прострочений кредит згідно із статтею 625 ЦК України, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 201,87 грн. заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит відповідно до статті 625 ЦК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме: позовні вимоги задоволено в сумі 6716,93 грн., що складає 50,01% (6716,93 * 100): 13429,10 від заявлених позивачем вимог, тому понесені витрати підлягають стягненню з відповідача у сумі 1051,21 грн. (2102 х 50,01%) за подання позовної заяви.

З урахуванням того, що позивач оскаржував рішення суду в частині незадоволених позовних вимог на суму 2273,94 грн. то перерозподіл судового збору буде відповідно до оскаржуваної суми. Позовна вимоги задоволена на 201,87 грн. (201,87 х 100/2273,94, що складає 8,87% від оскаржуваної суми, тому понесені витрати підлягає стягненню з відповідача на суму 279,67 грн. (8,87% х 3153)., а всього на загальну суму 1330,88 гривень.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 141,390 ЦПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31 березня 2021 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 ЦК України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість заборгованість за нарахованими процентами на прострочений кредит у розмірі 201 (двісті одна) гривня 87 копійок

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та переглядом у суді апеляційної інстанції в сумі 1330 (одну тисячу триста тридцять) гривень 88 копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна