У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 638/10530/17

провадження № 2/638/829/21

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Погудіної Д.О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерного товариство комерційний банк «Правекс-Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Яковлевої Вікторії Миколаївни у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року закрито підготовче засідання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 18 серпня 2021 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подана заява про відвід судді, в якій зазначено про те, що повний текст заяви про відвід буде подано до суду у дводенний строк.

Заява про відвід мотивована тим, що у зв`язку з відмовою судді розглядати в підготовчому провадженні заяви і клопотання ОСОБА_1 та його представника, які були подані до канцелярії Дзержинського районного суду м. Харкова, порушенням норм Цивільного процесуального кодексу, дії судді, на його думку, свідчать про її упередженість та заінтересованість в розгляді справи.

20 серпня 2021 року через канцелярію суду надійшла заява про відвід судді Яковлевої В.М.

Заява про відвід мотивована тим, що суддею не розглянуто у підготовчому судовому засіданні заяви і клопотання ОСОБА_1 , 08 червня 2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання, чим порушено норми Цивільного процесуального законодавства, не було надіслано копії ухвали учасникам справи. Зазначив, що з часу відкриття провадження ОСОБА_1 та його представником було подано клопотання до канцелярії суду 18 грудня 2017 року, 04 червня 2018 року, 29 жовтня 2018 року, 03 лютого 2021 року, 17 травня 2021 року про залишення позову без розгляду, 22 лютого 2018 року про допит відповідача ОСОБА_1 як свідка, 18 грудня 2017 року, 11 квітня 2018 року про передачу справи на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова, 18 квітня 2021 року про ознайомлення з матеріалами справи. 08 червня 2021 року судом постановлдена ухвала про закриття підготовчого судового засідання, незважаючи на те, що у судове засідання не прибули всі учасники справи. 08 липня 2021 року до суду було подано клопотання, в якому суду повідомлено про перелік заяв і клопотань, які не були розглянуті в підготовчому судовому засіданні, але суд, на думку заявника, не збирався їх розглядати. Наведені доводи свідчать про порушення суддею норм процесуального права при постановленні ухвали, що, на його думку, вказує на упередженість суду. За таких обставин вважає, що суддя не може розглядати справу та підлягає відводу. Також зазначив, що судді Дзержинського районного суду є професійними та кваліфікованими, вказує на те, що підставою для відводу є не незгода з процесуальними рішеннями судді, а порушення при розгляді справи норм Цивільного процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 20 серпня 2021 року представник позивача ОСОБА_3 проти заявленого відводу категорично заперечував, вважав відвід незаконним та необгрунтованим, вказав, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено строки проведення підготовчого судового засідання, зважаючи на розумний строк розгляду справи, що позов надійшов до суду 2017 року, всі дії судді є правомірними та відповідають процесуальному законодавству. Дії сторони відповідача спрямовані на затягування розгляду справи, що свідчить про зловживання процесуальними правами учасника справи.

У судовому засіданні 20 серпня 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав заяву про відвід з викладених в ній підстав та просив задовольнити.

Дослідивши матеріали заяви, доводи заяви про відвід, вислухавши думку представника позивача, представника відповідача, суд доходить таких висновків.

Частиною третьою статті 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи вимоги частини третьої статті 40 ЦПК України, оскільки відвід заявлено у судолвому засіданні, подана заява про відвід не передається іншому судді для вирішенні даного питання.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлено статтею 36 ЦПК України, відповідно до змісту якої, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України («Недопустимість повторної участі судді в розгляді справи»).

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

17 липня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2017 року вищевказана цивільна справа передана в провадження судді ОСОБА_4

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2017 року відкрито провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2021 року визначено суддю-доповідача Яковлеву В.М., у зв`язку з відрахуванням зі штату судді ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю, розпорядження № 02-06/499 від 17 березня 2021 року.

Матеріали цивільної справи передані в провадження судді Яковлевої В.М. 19 березня 2021 року.

Відповідно до положень частини дванадцятої статті 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 20 квітня 2021 року.

Отже, розгляд справи розпочався спочатку зі стадії підготовчого судового засідання.

Таким чином, з огляду на наведені положення законодавства та розгляду справи спочатку зі стадії підготовчого провадження всі передбачені законом процесуальні дії сторін у підготовчому судовому засіданні вчиняються заново, зокрема вони мають право заявити клопотання або ж висловити свою позицію про те, що підтримують раніше подані ними заяви та просять їх розглянути.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Відповідно до пунктів 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, у підготовчому судовому засіданні при новому розгляді справи спочатку представник відповідача будь-які заяви чи клопотання не заявляв.

Заяви, на які посилається представник відповідача, та які, на його думку, судом не розглянуті, датовані 04 червня 2018 року, 29 жовтня 2018 року, 02 лютого 2021 року, 18 грудня 2017 року, 22 лютого 2018 року, 11 квітня 2018 року та були подані судді ОСОБА_4 Водночас про те, що він підтримує раніше подані заяви та просить їх розглянути у підготовчому судовому засіданні суд не повідомляв.

Зважаючи на те, що позовна заява надійшла до суду 17 липня 2017 рку, виходячи з принципу розумного строку судового розгляду справи та достатнього часу для можливості реалізувати процесуальні права сторін, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року закрито підготовче засідання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

При цьому постановлення відповідної ухвали за відсутності учасників справи не є порушенням норм процесуального законодавства, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, що було мотивовано в ухвалі.

Лише 08 липня 2021 року під час судового розгляду представнком ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через канцелярію суду подано клопотання, в якому він просить розглянути клопотання від 04 червня 2018 року, 29 жовтня 2018 року, 02 лютого 2021 року, 18 грудня 2017 року, 11 квітня 2018 року, 18 квітня 2021 року про допит ОСОБА_1 як свідка. Ці обставини підтверджено стороною відповідача і в заяві про відвід.

Крім того, суд звертає увагу, що частиною першою статті 222 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи по суті головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи, що не перешкоджає розгляду відповідних клопотань.

Доводи заяви про те, що суд не збирався їх розглядати не відповідають дійсності, оскільки у судовому засіданні 18 серпня 2021 року відповідно до порядку судового процесу перед тим, як перейти до розгляду заяв та клопотань учасникам судового процесу судом було було роз`яснено право заявити відвід та представником відповідача було заявлено відвід судді, а тому суд не перейшов до розгляду заяв та клопотань та не мав можливості їх розглянути.

Щодо посилання на те, що ухвала суду не була направлена сторонам, матеріали справи містять супровідний лист про направлення 08 червня 2021 року копії ухвали суду від 08 червня 2021 року всім учасникам справи до відома.

Стосовно клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, то відповідно до журналу судового засідання таке клопотання було задоволено та судове засідання відкладено для надання можливості представнику відповідача ознайомитися з матерілами справи.

Що стосується заяви, поданої 12 травня 2021 року, зареєстрованої канцелярією суду 17 травня 2021 року, про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд зауважує, що залишення позову без розгляду на стадії підготовчого засідання з підстав неявки позивача не допускається, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 752/21845/19 (провадження № 61-2696св21).

А відтак така заява підлягає розгляду на стадії розгляду справи по суті, а не в підготовчому судовому засіданні.

На підставі наведеного суд доходить висновку, що доводи про нібито відмову суду розглядати клопотання у підготовчому судовому засіданні не відповідають дійсним обставинам.

Одночасно суд зауважує, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Отже, аргументи, якими заявник мотивує свою заяву про відвід, не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Яковлевої В.М. або її необ`єктивність під час розгляду даної справи у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

З огляду на підстави заявленого відводу, суд доходить висновку про його необґрунтованість, оскільки не містить посилань на дії, вчинені суддею, що можуть свідчити про її необ`єктивність або упередженість, що є підставами для відводу, визначеними статтею 36 ЦПК України. Крім того, підстави заявленого відводу стосуються процесуальних дій судді стосовно постановлення ухвали про призначення справи до розгляду по суті під час розгляду справи, водночас незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України.

Таким чином, аналіз доводів заяви та положень статті 36 ЦПК України свідчать, що вказані обставини, на які посилається заявник, не є передбаченими законом підставами для відводу судді Яковлевої В.М.

За таких обставин, даних, які б прямо чи опосередковано свідчили про заінтересованість судді в результаті розгляду справи № 638/10530/17, а також інших доказів, які б могли свідчити про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді матеріали не містять.

Оскільки судом не встановлено, матеріалами справи та доказами не підтверджено наявності обставин, які б дійсно викликали сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Яковлевої В.М. суд дійшов висновку про необгрунтованість заявленого відводу та відсутність правових підстав для його задоволення.

Тому, заява ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про відвід судді Яковлевої В.М. задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 259-261ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Яковлевої Вікторії Миколаївни у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - визнати необгрунтованою та залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно, з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Яковлева