Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №295/15351/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

10 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у частині відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги. Просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 11 000 грн.

На обґрунтування заяви вказала, що сума витрат на забезпечення професійної правничої допомоги наданої адвокатом Вірьовкіним О.І. понесених нею, заявлені до відшкодування на підставі акту №01 від 16.12.2020 прийому - передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №14/11 від 14.11.2020 становить 6000,00 грн та на підставі акту №02 від 10.06.2021 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №14/11 від 14.11.2020 становить 5100,00 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення надала копію акту №02 від 10.06.2021 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №14/11 від 14.11.2020, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №16/12 від 16.12.2020 та копію квитанції до прибуткового касового ордеру №10/06 від 10.06.2021.

Додатковим рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10 500,00 грн.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що витрати на правничу допомогу відповідно до ст.ст.137,141 ЦПК України підлягають до задоволення пропорційно до розміру задоволених позовних вимог по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що за надання правової допомоги адвоката позивач сплатила 11 100 грн. Предметом позову ОСОБА_1 є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 12000 грн на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом із тим, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Із матеріалів справи вбачається, що 14 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Вірьовкіним О.І., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЖТ №000981, виданого 13.09.2018, був укладений договір про надання професійної правничої допомоги №14/11.

Відповідно до протоколів судових засідань від 04.02.2021 року, 15.03.2021, 14.04.2021, 11.05.2021 та 08.06.2021 року Вірьовкін О.І. надавав позивачу по справі правову допомогу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції надано копію договору №14/11 про надання професійної правничої допомоги від 14.11.2020, копію акту №01 від 16.12.2020 прийому передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №14/11 від 14.11.2020, копію ордеру від 14.11.2020, копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ № 000981, копію акту №02 від 10.06.2021 прийому передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №14/11 від 14.11.2020, копію прибуткового касового ордеру №16/12 від 16.12.2020 на суму 6000 грн та копію прибуткового касового ордеру №10/06 від 10.06.2021 на суму 5100 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В матеріалах справи містяться копії актів №01 та №02 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №14/1 від 14 листопада 2020 року, з яких вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 11 100,00 грн., з яких: попередня оплата за підготовку та подання позовної заяви - 6 000,00 грн., підготовка та подання відповіді на відзив по справі №295/15351/20 від 05.02.2021 року - 1 500,00 грн., участь у судових засіданнях з метою представництва замовника по справі №295/15351/20 із розрахунку 600 грн одне судове засідання, а саме: 21.01.2021 року, 04.02.2021 року, 15.03.2021 року, 14.04.2021 року, 11.05.2021 року, 08.06.2021 року (6 судових засідань х 600 грн.) - 3 600,00 грн.

Установлено, що клопотання/заява про стягнення витрат на правову допомогу заявлено позивачем у позовній заяві, відтак заява вважається поданою в межах строку визначеного ч.8 ст.141 , ч.1 ст.246 ЦПК України.

Колегія суддів оцінюючи об`єм фактично наданих адвокатських послуг та витрат на них керується принципами справедливості та верховенством права, зважає на складність справи й констатує, що стягнутий судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу є документально підтвердженим та не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись статями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді