КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/9791/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Київ Справа 754/7437/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Гулько Жанною Вікторівною , на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року, постановлену у складі судді Грегуль О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зміну розміру аліментів та про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

встановив:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зміну розміру аліментів та про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

У січні 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 - Гулько Ж.В. подала заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі. Заява мотивована тим, що 11.10.2019 року між відповідачем та адвокатом Гулько Ж.В. було укладено договір про надання правової допомоги № 11/1. За договором адвокат надає ОСОБА_1 консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів ОСОБА_1 , складання процесуальних документів, участь в судових засіданнях, аналіз документів, позовних заяв у справі № 754/7437/19. Під час розгляду справи № 754/7437/19 відповідач поніс витрати на правову допомогу в сумі 5 000 гривень та витрати по послуги пошти в розмірі 93,00 грн., що підтверджується письмовими доказами.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - Гулько Ж.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про винесення додаткового рішення задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що матеріали справи містять документи, які свідчать про реальність надання правової допомоги, ряд письмових клопотань та інших процесуальних документів, всі копії документів завірені представником відповідача з дотриманням положень процесуального законодавства, копії квитанцій підтверджують сплату клієнтом на користь адвоката гонорару. Таким чином з огляду на умови договору про надання правової допомоги, врахування складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах відповідача, можна зробити обґрунтований висновок, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи. В межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у

фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником

відповідача, а отже є визначеним. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19. Таким чином, не має необхідності у наданні опису виконаних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін. Посилається на те, що докази про розмір понесених судових витрат у розмірі 5000 грн. було подано відповідачем з порушення строку, визначеного ч.8 ст. 141 ЦПК України. Крім того, в порушення ч.3 ст. 137 ЦПК України до заяви не додано детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити ухвалу суду без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, представник ОСОБА_1 - Гулько Ж.В. засобами електронного зв`язку подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, державний виконавець Деснянського районного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Вахрамєєва Я.В. також подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу.

Враховуючи вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважала можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ч. 3 ст. 137 ЦПК України до заяви про винесення додаткового рішення не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У наданих копіях трьох квитанцій на суму 31 грн. кожна квитанція не вказано, з чим конкретно пов`язані ці поштові витрати.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).

Відповідно до пунктів 4, 6, 9 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з пунктами 1, 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Частинами 3, 5 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, зі змінами затвердженими З`їздом адвокатів 15 лютого 2019 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

22 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ОСОБА_1 - Гулько Ж.В. , який подано за довіреністю представником ОСОБА_5 (том 1 а.с. 58-62).

У відзиві представник відповідача Гулько Ж.В. просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та покласти на позивача судові витрати відповідача понесені при розгляді справи, посилаючись, зокрема, на те, що 11.10.2019 року між відповідачем та адвокатом Гулько Ж.В. було укладено договір про надання правової допомоги № 11/1. За цим договором адвокат надає ОСОБА_1 консультаційні - юридичні послуги щодо захисту інтересів ОСОБА_1 , складання процесуальних документів, участь в судових засіданнях, аналіз документів, позовних заяв у справі № 754/7437/19.

Тому відповідач заявляє до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідач планує нести затрати в зв`язку з розглядом справи, а саме: витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. та витрати на вартість послуг листування у справі в розмірі 150 грн.

Повноваження адвоката Гулько Ж.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 6495/10, видане на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 23.03.2018 року № 56) як представника відповідача ОСОБА_1 підтверджується ордером серії КС № 525023 про надання правової допомоги від 18 жовтня 2019 року (том 1 а.с. 85).

З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2019 року між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Гулько Ж.В. було укладено договір про надання правової допомоги № 11/1(том 1 а.с. 86).

Відповідно до п. 3.1 цього договору, за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 5000 грн. за ведення справи № 754/7437/19 в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції.

Згідно з розрахунком (орієнтовним) судових витрат, вартість правової допомоги складає 5000 грн., витрати на поштові послуги - 150 грн. (том 1 а.с. 88).

Також представник ОСОБА_1 адвокат Гулько Ж.В. надала суду квитанцію до прибуткового касового ордеру № 12 від 11 жовтня 2019 року про прийняття від ОСОБА_1 оплати вартості наданих послуг в сумі 2500 грн. на підставі договору № 11/1 від 11.10.2019 року (том 1 а.с. 89).

Тобто, ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції сплатила половину вартості послуги, що визначена у договорі № 11/1 від 11.10.2019 року у фіксованому розмірі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зміну розміру аліментів та про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року судом апеляційної інстанції не переглядалось.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц , від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 , від 03 березня 2021 року у справі № 640/18964/17 звернуто увагу на те, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 зазначено, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналогічний висновок наведено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 390/1133/19, провадження № 61-3178св20.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Гулько Ж.В. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі, суд першої інстанції не врахував вищенаведених умов договору про надання професійної правничої допомоги № 11/1 від 11 жовтня 2019 року, згідно з яким його сторони погодили фіксовану суму гонорару адвоката в розмірі 5000 грн., з яких станом на час ухвалення рішення суду від 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 вже було сплачено 2500 грн.

Разом з тим, звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Гулько Ж.В. посилається на те, що під час розгляду даної справи відповідач понесла витрати на правову допомогу в сумі 5 000 гривень та витрати по послуги пошти в розмірі 93,00 грн., що підтверджується письмовими доказами.

До заяви додає, зокрема, квитанцію до прибуткового касового ордера № 4 від 15 січня 2021 року про прийняття від ОСОБА_1 коштів на підставі договору № 11/1 від 11.10.2019 року на суму 2500 грн.

Тобто, після ухвалення судом рішення суду ОСОБА_1 15 січня 2021 року сплатила іншу половину вартості послуги, що визначена у договорі № 11/1 від 11.10.2019 року у фіксованому розмірі.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Гулько Ж.В. не було заявлено в судовому засіданні про намір подати докази сплати решти суми витрат в розмірі 2500 грн., які підтверджують оплату послуг за професійну правничу допомогу та не подано відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі, що передбачено ст. 246 ЦПК України.

З викладеного вбачається, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Гулько Ж.В. було пропущено строк на подачу доказів сплати решти вартості правової допомоги - квитанції від 15.01.2021 року, оскільки процесуальним законом такий строк визначено - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ( ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Отже, вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на умови договору про надання професійної правничої допомоги № 11/1 від 11 жовтня 2019 року, згідно з яким сторони погодили фіксовану суму гонорару адвоката, не врахував розміру витрат за професійну правничу допомогу, які відповідач ОСОБА_1 понесла станом на час ухвалення рішення суду від 09 листопада 2020 року, та передчасно дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи вимоги ст. 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити додаткове рішення у даній справі, оскільки рішення по суті спору приймалось судом першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановленняпомилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Гулько Жанною Вікторівною , - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.