ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8266/21 Справа № 207/4388/18 Суддя у 1-й інстанції - Тюлюнова В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
УХВАЛА

18 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Редька Сергія Миколайовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття кожного з них з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору 704 грн. 80 коп., покладені на позивача ОСОБА_2 , за його згодою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення від 19 липня 2019 року скасувати та хвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Редько С.М. звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви посилався на те, що предметом позову є визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На час подання заяви про забезпечення позову відбувся перехід права власності на будинок АДРЕСА_1 від ОСОБА_2 до ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2020 року. На час укладення вказаного договору і на теперішній час заявник проживає на території будинку як особа, яка на законних підставах набула право користування будинком. ОСОБА_4 , який набув право власності на житловий будинок вживаються заходи щодо виселення заявника та членів його сім`ї із будинку на підставі, що вони формально втратили право користування цим будинком на підставі оскаржуваного рішення суду від 19 липня 2019 року. На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до негативних наслідків майнового характеру для нього та членів його сім`ї, оскільки виселення позбавить його єдиного житла і він залишиться на вулиці без засобів для існування при неможливості повторного вселення у житлове приміщення. На підставі викладеного, заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 та будь-яким уповноваженим ним особам вчиняти дії по виселенню ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та членів їх сімей, які проживають разом із ними у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та просив суд визнати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 (а.с.3-5).

Із позовної заяви вбачається, що вимоги про виселення відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 позивачем не заявлялися у цій справі.

Крім того, забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 та будь-яким уповноваженим ним особам вчиняти дії по виселенню ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та членів їх сімей, які проживають разом із ними у будинку АДРЕСА_1 , фактично вирішить спір до розгляду справи по суті.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 у справі №800/521/17 зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Таким чином, вид забезпечення позову, який просить вжити заявник, не відповідає змісту заявлених позовних вимог у цій справі та не відповідають меті застосування правового інституту забезпечення позову, тому відсутні підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 151, 153 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Редька Сергія Миколайовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова