Справа № 502/1581/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Урсул Г. К.,

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

стягнення боргу та відсотків за договором позики

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відсотків за договором позики. В обґрунтування позовної заяви та уточненої позовної заяви від 28.07.2021 року, вказує, що 18.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якому, останньому було передано 91 000 грн. На підтвердження даного договору відповідачем було складено розписку, відповідно до якої він зобов`язуються отримані гроші в розмірі 91 000 грн. повернути в строк до 20 вересня 2017 року. У визначений строк відповідачем взяті на себе зобов`язання виконані не були, тому з метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу реєстрації місця проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1 було направлено лист претензію щодо повернення коштів до 01.09.2020 року. Лист-претензія була відповідачем отримана, однак станом на 18.09.2020 року боргові зобов`язання не виконані. На адресу Кілійського районного суду на дати призначених судових засідань 21.04.2021 року та 24.05.2021 року, а також 24.06.2021 року відповідачем були направлені заяви про відкладення розгляду справи, з метою мирового врегулювання спору. Однак, за весь час, відповідачем не було вжито жодних заходів вирішення питання мировим шляхом. Натомість, усі намагання з боку позивача зв`язатись із ОСОБА_2 залишились без результату.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд:

-стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ,) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість з урахуванням індексу інфляції по договору позики від 18.07.2017 року в розмірі - 119 707, 08 гривень, та 3 % річних в розмірі - 10 523,59 гривень.

-стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ,) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати, пов`язані з розглядом справи у суді в розмірі - 1166,64 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибув, клопотання надані відповідачем на адресу суду суд розцінює як зловживання процесуальними правами, а ухилення від участі в судовому розгляді справи порушує права іншої сторони та униможливлює розгляд справи в розумні строки.

На підставі письмової заяви позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України.

Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до письмової розписки від 18.07.2017 року, підписаної особисто відповідачем, встановлено, що ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_3 отримав в борг від ОСОБА_1 гроші в сумі три тисячі п`ятсот доларів США, по курсу 26 гривень за долар, отримав гроші в гривні в сумі 91 000 гривень ( дев`яносто одна тисяча гривень). Зобов`язався повернути до 20 вересня 2017 року, /а. с. 6/.

Згідно листа-претензії від 03.08.2020 року, направленого ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 повідомила відповідача про те, що строк повернення боргу, який він зобов`язувався повернути до 20.09.2017 року закінчився. Станом на 03.08.2020 року взяті на себе зобов`язання не виконані та просила в строк до 01.09.2020 року повернути кошти в розмірі 91 000 тисяч гривень. В разі невиконання зобов`язань, ОСОБА_1 звернеться до суду, /а. с. 7/.

Однією з засад цивільного законодавства України, відповідно до п.п. 3, 5, 6 ст. 3 ЦК України є: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідальність позичальника за порушення умов договору передбачена ч. 1 ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно-безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом вбачається, що між сторонами склалися правовідносини в результаті укладеного ними договору позики від 18.09.2020 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У відповідності із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 10523,59 гривні, виходячи з розрахунку 3% річних від суми боргу 91000 грн.: - за період з 21.09.2017 року по 31.12.2019 року - 91 000,00 x 832 х3 : 100 : 365= 6 222,90 грн.; - за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року 91 000,00 x 366 x 3 : 100 : 366 = 2 730,00 грн; - за період з 01.01.2021 року по 29.07.2021 року 91 000,00 x 210 х 3 : 100 : 365 = 1 570,68 грн.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики (розписки), відповідачем не було повернуто борг, в обумовлений строк про повернення коштів, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 3, 12, 15, 16, 202-204, 207, 230, 546-551, 610, 611, 624, 626-629, 631, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 81, 89, 141, 258, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , - заборгованість з урахуванням індексу інфляції по договору позики від 18.07.2017 року в розмірі 119 707, 08 гривні, та 3 % річних в розмірі 10 523,59 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , суму судового збору у розмірі 1166, 64 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 06.08.2021 року.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан