Справа № 487/5396/21
Провадження № 2-о/487/125/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2021 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі Горта О.М., за участю: заявника - ОСОБА_1 , представника заявника - ОСОБА_2 , представника заявника - ОСОБА_3 , заінтересованої особи - ОСОБА_4 , представника заінтересованої особи - ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_4 .

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 31 березня 2011 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 липня 2021 року її чоловік признався, що тривалий час одночасно проживає з іншими жінками, у зв`язку з чим він її ненавидить.

ОСОБА_4 неодноразово у останні два роки пропонував сину «викинути мене з хати» та привести додому «іншу» «маму», чим постійно доводив дитину до сліз.

22 липня 2021 року ОСОБА_4 , знаходячись на дні народження своєї коханки, зателефонував їй, та у грубій, нецензурній формі почав вимагати від неї звіту про те, де вона знаходиться, вимагав ввімкнути відеозв`язок. Коли вона відмовилася увімкнути відеозв`язок, ОСОБА_4 почав погрожувати їй вбивством, сказав, що приїде та відріже їй голову й сховає так, що ніхто не знайде. Під час розмови кривдник сказав, що відбере у неї усе майно, усі речі, адже воно придбано за його кошти і заявниця буде жити на вулиці, без належних їй засобів на існування.

З 22 липня 2021 року заявниця припинила з відповідачем усе спілкування, тому що ОСОБА_4 здійснює насильство у сім`ї. Вона постійно хвилюється за життя своєї неповнолітньої дитини, за своє життя.

Майже увесь час сімейного життя кривдник ОСОБА_4 здійснював насильство у сім`ї, застосовує до заявниці фізичну силу - бив під час вагітності, бив по голові коли в неї була грудна дитина. ОСОБА_4 дозволяв собі, проти згоди заявниці, закритися з сином в кімнаті і бити сина ременем за любу непокору, практикував надавати синові запотиличник, погрожував що забере у дитини одяг, усі споживчі речі адже усе він купував за свої кошти. Усе це до болю негативно відобразилося на стані здоров`я дитини, тому що все відбувалося на очах у дитини і навіть з самою дитиною.

У зв`язку із зазначеними обставинами, які унеможливили подальше сімейне життя, заявниця подала 23 липня 2021 року до Заводського районного суду міста Миколаєва позов про розірвання шлюбу (справа №487/5136/21).

Так, як заявниця та її малолітня дитина ОСОБА_6 є особами, що постраждали від домашнього насильства, вона та її дитина мають право згідно п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» звернутися до суду в порядку п.1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України.

Вище викладене підтверджується неодноразовими зверненнями в поліцію, відео, та записом розмови по телефону.

Провадження у справі відкрито 02 серпня 2021 року та призначено заяву до розгляду.

ОСОБА_1 та її представники у судовому засіданні підтримали обставини викладені у заяві.

ОСОБА_4 та його представник заперечили проти обставин викладених у заяві.

Судом встановлено, що 31 березня 2011 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, заявник, заінтересована особа є особами, на яких розповсюджується дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорюванні.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Заявниця стверджує, що 18 липня 2021 року її чоловік признався, що тривалий час одночасно проживає з іншими жінками, у зв`язку з чим він її ненавидить.

ОСОБА_4 неодноразово у останні два роки пропонував сину «викинути її з хати» та привести додому «іншу» «маму», чим постійно доводив дитину до сліз.

22 липня 2021 року ОСОБА_4 , знаходячись на дні народження своєї коханки, зателефонував їй, та у грубій, нецензурній формі почав вимагати від неї звіту про те, де вона знаходиться, вимагав ввімкнути відеозв`язок. Коли вона відмовилася увімкнути відеозв`язок, ОСОБА_4 почав погрожувати їй вбивством, сказав, що приїде та відріже їй голову й сховає так, що ніхто не знайде. Під час розмови кривдник сказав, що відбере у неї усе майно, усі речі, адже воно придбано за його кошти і заявниця буде жити на вулиці, без належних їй засобів на існування.

З 22 липня 2021 року заявниця припинила з відповідачем усе спілкування, тому що ОСОБА_4 здійснює насильство у сім`ї. Вона постійно хвилююся за життя своєї неповнолітньої дитини, за своє життя.

22 липня 2021 року, заявниця звернулася до Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області із заявою про скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 129 КК України відносно неї. Заява була зареєстрована в ЖЄО №14187 від 22.07.2021 р.

22 липня 2021 року, заявниця звернулася до Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області із заявою про скоєння ОСОБА_4 відносно неї домашнього насильства. Заява була зареєстрована в ЖЄО №14169 від 22.07.2021 р.

Увечері 23 липня 2021 року ОСОБА_4 підкараулив її, дитину та її матір під домом, намагався силком, проти їх волі, затягнути її та сина до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у якій вони разом проживали, як подружжя. Їм вдалося вирватися від кривдника, заскочити до таксі де знаходилися пасажири зовсім сторонні люди із малолітньою дитиною, які визвали поліцію і дочекалися у цьому таксі поліцію. ОСОБА_6 весь час плакав, так як дуже злякався дій батька, тому що батько намагався силком проти його волі витягнути з авто таксі. На вулиці біля таксі стояла мама заявниці ОСОБА_9 , яка усе це бачила.

До забезпечення своєї безпеки та безпеки сина, заявниця попрохала свою мати, ОСОБА_9 , щоб та дозволила їм з дитиною пожити у неї вдома за адресою АДРЕСА_2 .

Весь час, ОСОБА_4 дзвонив на телефон, погрожував підпалом її квартири, вимагав ключі від сейфу.

О 00.01 годині 24 липня 2021 року, ОСОБА_4 , зателефонував заявниці на телефон і сказав, що якщо вона до нього не вийде на двір, він спалить її автомобіль марки БМВ Х6, держ. номер НОМЕР_2 . Коли заявниця відмовилася виконувати його протиправні дії, він сказав, що вона може виглянути у вікно та побачити, як він розбиває її машину.

Після чого ОСОБА_4 викрав номерні знаки з автомобіля, та розбив скло, чим позбавив заявницю можливості користуватися належним транспортним засобом, як належним їй майном.

24 липня 2021 року, було винесено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника, відповідно до якого встановлено зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, кривднику ОСОБА_4 24 липня та 25 липня 2021 року не покинув місце проживання заявниці з дитиною: АДРЕСА_1 , ключі від її квартири не повернув, чим порушив зазначений ТЗП.

Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Статтею 16 Закону передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

За змістом ч.2, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема відповідно до п. 2 - це усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону).

Таким чином, з досліджених документів вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до поліції з приводу сварок з чоловіком ОСОБА_4 та його хуліганських дій протягом кінця липня 2021 року.

Проте, з наданих доказів не вбачається, що ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вказаними фактами.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, жодним чином не доведено протиправних дій ОСОБА_4 відносно свого сина ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України, у разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Приймаючи до уваги скорочені строки розгляду справи та не подання заявницею клопотання про витребування доказів, суд позбавлений можливості отримати та дослідити інші докази, ніж ті, що надані заявницею.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника та її сина, настання наслідків його вчинення, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ст.350-8 ЦПК України копії повного рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

В силу ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.08.2021.

Суддя Д.Г. Нікітін