Справа 206/4841/20
Провадження 2-др/206/11/21
12 серпня 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Кушнірчука Р.О.,
при секретареві Ільїній І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Немм Олени Володимирівни, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання недійсним та скасування договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором, визнання недійсним та скасування договору відступлення прав вимоги за кредитним договором, визнання незаконним та скасування рішення нотаріуса щодо реєстрації права власності за договором іпотеки, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння,
В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебувала на розгляді вищезазначена цивільна справа.
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено повністю, а також стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12447,00 гривень, по 4149,00 гривень з кожного.

Під час розгляду вказаної справи, в судовому засіданні, до закінчення судових дебатів, представником відповідача ОСОБА_4 - адвокатом Ковирєвим А.В. було заявлено клопотання про стягнення судових витрат на правову допомогу та зазначено, що остаточний розрахунок вказаних витрат буде надано суду протягом 5 днів з дати ухвалення рішення.

06 липня 2021 року засобами поштового зв`язку (направлено 25.06.2021 згідно відмітки відділення поштового зв`язку на конверті) до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Ковирєва А.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому останній просив суд вирішити питання розподілу судових витрат та стягнути з позивачів на користь відповідача ОСОБА_4 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12600,00 грн.

Не погодившись із вказаною заявою, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Виприк С.О. подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому зазначив, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу. Надана адвокатом довідка про отримання коштів не може бути належним доказом здійснення таких витрат. Крім того, вважає, що сплачена відповідачем сума у розмірі 12600 грн. на професійну правничу допомогу є значно завищеною та не співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних робіт (наданих послуг) по даній справі. На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_4 у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву з клопотанням про розгляд заяви за його відсутністю. (а.с. 204)

Представник відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій зазначив, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» не заперечує проти задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_4. про ухвалення додаткового рішення у справі (а.с. 197-199)

Інші учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явились за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені своєчасно та належним чином, заяв щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали заяви, суд прийшов до наступного висновку.

Так, відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Так, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_4 були понесені витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання правової допомоги № 1/02 від 01 лютого 2021 року, укладеному між відповідачем ОСОБА_4 та адвокатом Ковирєвим А.В. (а.с. 169-170)

За умовами вказаного договору сторонами визначено, що за надану правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у розмірі, що погоджується сторонами додатково, відповідно до конкретних обсягів правової допомоги, що надана адвокатом клієнту (п. 3.1 Договору)

При цьому, вартість однієї години часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) становить 600,00 грн. щодо робіт (послуг) з аналізу документів та нормативної бази, підготовки процесуальних документів та необхідних організаційних заходів, пов`язаних з поданням документів до суду та інших органів, а вартість послуг адвоката з представництва інтересів клієнта у судовому засіданні або при представництві в інших органах/установах становить 1000,00 грн. за одне судове засідання або за один візит до відповідного органу/установи незалежно від витраченого часу, за умови, що загальний час з урахуванням витрат на дорогу не перевищує 3-х годин. При перевищенні даного ліміту часу, оплата здійснюється додатково у розмірі 600,00 грн. за кожну наступну годину.

Судом встановлено, що адвокатом Ковирєвим А.В. надано обсяг правової допомоги відповідачу ОСОБА_4 у вигляді ознайомлення з матеріалами судової справи у суді (1 година - вартістю 1000,00 грн.), правового аналізу обставин справи, вивчення судової практики, нормативного регулювання правовідносин та формування правової позиції (4 години - 2400 грн.), підготовки (написання) відзиву на позовну заяву (5 годин - 3000,00 грн.), формування пакету документів для направлення учасникам процесу та суду (друк відзиву на позовну заяву, доказів, необхідних копій для суду та учасників процесу), візиту до поштового відділення для здійснення відправки, поїздка до суду для подання відзиву на позовну заяву (2 години - 1200 грн.), участі у судових засіданнях 03.03.2021, 02.04.2021, 20.04.2021, 04.06.2021 та 22.06.2021 (5 годин - 5000,00 грн.), згідно акту від 23.06.2021 про надані послуги з правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 1/02 від 01.02.2021 (а.с. 171), за що відповідачем ОСОБА_4 було сплачено адвокату у загальному розмірі 12600,00 гривень, на підтвердження чого суду надано довідку б/н від 23 червня 2021 року. (а.с. 172).

Таким чином, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 12600,00 грн., витрачені відповідачем ОСОБА_4 , є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника позивача ОСОБА_1 на те, що довідка, складена адвокатом Ковирєвим А.В. не є належним доказом реального здійснення відповідачем ОСОБА_4 витрат на професійну правову допомогу, з огляду на наступне.

Так, нормами статті 137 ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

Крім того, відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон N 5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон N 265/95-ВР, Положення N 13 та Положення N 148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Аналогічну правову позицію викладено й у постанові Верховного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 (провадження № К/9901/32645/19).

Щодо співмірності витрат відповідача ОСОБА_4 на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року Справа № 755/9215/15-ц Провадження N 14-382цс19).

Однак, представником позивача ОСОБА_1 у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги лише акцентовано увагу на те, що розмір понесених відповідачем ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 12600,00 грн. є значно завищеним та не співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), проте жодним чином не доведено не співмірність таких витрат та не надано суду будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень.

За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача ОСОБА_4. підлягає задоволенню у повному обсязі та з позивачів на користь відповідача ОСОБА_4 підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 133,137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12600,00 гривень, по 4200,00 гривень з кожного.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук