Справа № 127/4059/21
Провадження № 22-ц/801/1505/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач :Береговий О. Ю.
УХВАЛА

11 серпня 2021 рокуСправа № 127/4059/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Термекс» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2021 року,

встановив:

Не погодившись із рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій порушив питання поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що позивач та його представник хворіли тривалий термін респіраторними захворюваннями, у зв`язку із чим ОСОБА_1 був позбавлений можливості належним чином скористатись правом на апеляційне оскарження.

Проте, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зазначені в клопотанні підстави про поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому скарга не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження в справі з огляду на таке.

За правилами ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилами ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так оскаржуване рішення ухвалено 05 травня 2021 року, та цього ж дня направлено на адреси учасників справи (т. 1 а.с. 216), отже останнім днем подачі апеляційної скарги вважається 05 червня 2021 року, яку скаржник подав 11 серпня 2021, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (Ponomaryov v. Ukraine).

Тобто, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача по справі ОСОБА_1 в суді попередньої інстанції представляв адвокат Мельник Вячеслав Олександрович на підставі договору про надання правової допомоги № 01-21 від 29 січня 2021 року (т.1 а.с. 223-225).

Так, 14 травня 2021 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Мельником В.О. подано до Вінницького міського суду Вінницької області клопотання ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому останнім вказується, що електронна копія рішення суду від 05 травня 2021 року надійшла на електронну адресу представника 13 травня 2021 року після 18:00 год.

Між тим, з акту надання послуг № 1 від 14 травня 2021 року до додатку №1 від 29 січня 2021 року до договору №01-21 про надання правової допомоги від 29 січня 2021 року, вказується що адвокат Мельник В.О. надав клієнту ОСОБА_1 професійну правничу допомогу, зокрема аналіз рішення суду у справі № 127/4059/21 (т. 1 а.с. 226).

У світлі викладеного, позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мельник В.О. є такими, що беззаперечно обізнані про оскаржуване рішення суду, зокрема з часу його отримання на електронну адресу представника, а саме з 13 травня 2021 року.

Не заслуговують на увагу доводи клопотання про те, що позивач та його представник хворіли тривалий термін респіраторними захворюваннями, у зв`язку із чим ОСОБА_1 був позбавлений можливості належним чином скористатись правом на апеляційне оскарження, оскільки позивачем та його представником не надано будь які належні, допустимі і достатні докази які підтверджують вказані обставини.

Крім того, варто звернути увагу на наступне.

17 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із проханням видати виконавчий лист по справі (т. 1 а.с. 217).

08 червня 2021 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Мельником В.О. була подана апеляційна скарга на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2021 року про відмову в прийнятті додаткового рішення (т. 1 а.с. 240-246).

10 червня 2021 року ОСОБА_1 за його заявою було отримано виконавчий лист, про що міститься відповідна відмітка (т. 1 а.с. 247).

22 червня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мельник В.О. за поданою 18 червня 2021 року заявою ознайомився із матеріалами вказаної справи.

Відтак, вказані обставини свідчать про спростування доводів позивача щодо неможливості належним чином скористатись правом на апеляційне оскарження рішення суду від 05 травня 2021 року, у зв`язку із тривалою хворобою, оскільки ОСОБА_1 та його представником адвокатом Мельником В.О. неодноразово, протягом строку оскарження вказаного рішення вчинялись процесуальні дії в цій справі, зокрема шляхом подання заяв, клопотань, апеляйційної скарги та ознайомлення із матеріалами справи.

Також, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не містять відомостей про обставини, які б свідчили про об`єктивні перешкоди на оскарження вказаного рішення суду в визначений законом строк, що може свідчити про можливе неналежне користування позивачем та його адвокатом своїми процесуальними правами.

За таких обставин, вказані в клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2021 року, наведені позивачем, слід визнати неповажними, в зв`язку з чим останньому слід звернутись до апеляційного суду із новою заявою про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску, з наданням доказів їх поважності.

Згідно частини 2 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві - стаття 185 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. ст. 356, 357, 185 ЦПК України, а апелянту надається строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 356, 357, 359, 360, 361 ЦПК України суд,

ухвалив:

Визнати неповажними підстави зазначені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2021 року - залишити без руху, надавши апелянту строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог ухвали апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернена особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий