Справа № 713/1392/21
Провадження №2/713/447/21
05.08.2021 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором кредиту,
УСТАНОВИВ:
Представник АТ «Альфа-Банк» Мартиненко В.В. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором кредиту.
У позові вказував, що 26.09.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали Договір кредиту №135. В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 уклали Договір поруки №135 від 26.09.2006 року.
ОСОБА_1 у встановлений строк не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, через що Банк звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Ухвалою Вижницького районного суду від 20.07.2020 року по справі №713/1331/13-ц замінено сторону (стягувача) ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» за правом грошової вимоги на підставі заочного рішення Вижницького районного суду від 29.07.2013 року.
Станом на дату подання цього позову ОСОБА_1 не виконав рішення Вижницького районного суду від 29.07.2013 року по справі №713/1331/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором, не погасив заборгованість за договором кредиту №135 від 26.09.2006 року.
Посилаючись на постанову Верховного Суду України від 26.04.2017 року по справі №918/329/16, постанову Верховного Суду від 10.04.2018 року по справі №914/1033/17, постанову Верховного Суду від 30.01.2019 року по справі №922/175/18, рішення Європейського суду з прав людини від 11.01.2005 року у справі «Дубенко проти України» зазначив, що вони мають право на отримання суми боргу за Договором кредиту №135 від 26.09.2006 року на підставі рішення суду з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення.
У судове засідання представник позивача не з`явився, належно повідомлений про місце, день та годину слухання справи. В адресованому суду клопотанні зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи по суті в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов АТ «Альфа-Банк» підлягає задоволенню з таких підстав.
26.09.2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №135, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та випадках, передбачених договором кредиту №135 від 26.09.2006 року.
Рішення суду набрало законної сили 12.08.2013 року, що підтверджується його копією.

На даний час заочне рішення Вижницького районного суду від 29.07.2013 року по справі №713/1331/13-ц ОСОБА_1 не виконано.

Ухвалою Вижницького районного суду від 20.07.2020 року замінено сторону (стягувача) Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», на правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (, м. Київ вул. Велика Васильківська, 100, за правом до грошової вимоги на підставі заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.07.2013 року про стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованості за кредитним договором №135 від 26.09.2006 року у розмірі 89093,92 грн та судовий збір в сумі 890,92 грн, що підтверджується її копією.

У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду та умов договору виникла заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 03.11.2010 року, яка за період з 26.05.2018 року до 26.05.2021 року становить 27985,25 грн, з яких: 8098,64 грн - 3% річних, 19886,61 грн - інфляційні втрати, що підтверджується розрахунком вимог банку.

Викладене стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі №922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі №918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 року по справі №910/16945/14, від 27.04.2018 року по справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 року по справі №642/493/17-ц та від 30.01.2019 року по справі №922/175/18.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2018 року по справі № 914/1033/17 сформовано висновок, що інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Аналіз встановлених судом обставин в сукупності з викладеними вище вимогами закону та правовими позиціями Верховного Суду дає підстави для висновку, що оскільки ОСОБА_1 встановлене рішенням суду від 29.07.2013 року зобов`язання належним чином не виконує, то у АТ «Альфа-Банк» наявні правові підстави для нарахування та стягнення з нього 3% річних у розмірі 8098,64 грн та 19886,61 грн інфляційних втрат за період з 26.05.2018 року до 26.05.2021 року.

На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» обґрунтовані та підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ними судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень.

На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 599, 610-612, 625 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-284, 354, п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, заборгованість за період з 26.05.2018 року до 26.05.2021 року у розмірі 27985,25 грн (двадцять сім тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 25 коп.), з яких:

8098,64 грн (вісім тисяч гривень дев`яносто вісім гривень 64 коп.) - 3% річних;

19886,61 грн (дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 61 коп.) - інфляційних втрат, та

2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити, що відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, адреса для листування: м. Київ, просп. Ю. Гагаріна, 23, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя І. В. Пилип`юк