ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1325/21
Провадження №2/477/787/21
УХВАЛА

19 липня 2021 року м.Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Саукова А.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

13 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на свою користь понесених додаткових витрат на своє утримання.

В обгрунтування позову зазначила, що відповідач є її батьком. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області з відповідача на користь її матері - ОСОБА_3 стягнуті аліменти на її (позивача) утримання. У зв`язку з оплатою курсів в інституті, де вона навчається, та купівлею мобільного телефону понесені витрати в сумі 9067грн 90коп. Ці кошти їй дала її мати, яка її утримує. На підставі зазначеного просить стягнути на свою користь з відповідача половину понесених додаткових витрат.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали вважаю, що позовна заява підлягає поверненню на підставі п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України як така, що подана особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, станом на день подання позовної заяви, позивач має повних сімнадцять років, тобто, є неповнолітньою особою.

Відповідно до статті 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

У частині 1 статті 18 Сімейного кодексу України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Частиною 4 статті 152 Сімейного кодексу України визначено право дитини на звернення за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла 14 років.

Пункт 4 статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» зазначає, що дитина вправі особисто звернутися до органу опіки та піклування, служби у справах дітей, центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, інших уповноважених органів за захистом своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до статті 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, неповнолітня особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до статті 6 Сімейного Кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Питання щодо виконання обов`язку матері, батька утримувати дитину врегульовані нормами глави 15 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними та саме той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, обирає спосіб стягнення аліментів та має право на їх збільшення, а у разі спору щодо участі у додаткових витратах того з батьків, з кого присуджені аліменти, розмір такої участі визначається судом ( статті 181, 185 СК України).

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм слідує, що той з батьків, на утриманні якого перебуває дитина та який поніс додаткові витрати на утримання дитини, має право звернутися до суду з позовом про стягнення таких додаткових витрат з того з батьків, хто проживає окремо.

Оскільки позивачка звертається до суду про стягнення на свою користь додаткових витрат на її утримання, які понесла її мати, а не вона особисто, рішенням суду аліменти з відповідача стягнуті на користь матері позивача, суд приходить до висновку, що відносини з утримання дитини, якою є позивач, виникли не між нею та одним з батьків, а між її батьками.

Отже, у даному випадку позивач, яка є неповнолітньою, не є особою, яка особисто бере участь у цих відносинах, що наділяє її цивільною дієздатністю відповідно до норм законодавства, оскільки її інтереси щодо додаткових витрат на її утримання не порушені.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтею 185 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя А. А. Саукова