Ухвала

19 серпня 2021 року

місто Київ

справа № 318/623/19

провадження № 61-11138ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув заяву ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 16 липня 2021 року про повернення касаційної скарги, поданої ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Кам`янсько-Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , про скасування рішення та скасування реєстрації взяття на облік безхазяйного нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у березні 2019 року звернулася до суду з позовом про скасування рішення та скасування реєстрації взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв`язку із поданням представником позивача ОСОБА_19 заяви про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2021 року повернуто особі, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що ОСОБА_1 не надав докази на підтвердження здійснення ним представництва інтересів ОСОБА_2 , зокрема, право підпису та подання від імені позивача апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 30 червня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2021 року, направити справу для подальшого розгляду до суду апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи підстави звернення із касаційною скаргою в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 посилався на те, що позивач є його матір`ю, яка є особою з інвалідністю (ІІ група), досягла віку в 84-и роки, тому у розумінні статті 172 Сімейного кодексу України є немічною, отже заявник може представляти її інтереси без спеціальних на те повноважень.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2021 року повернуто касаційну скаргу, подану ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2021 року у цій справі.

Повертаючи касаційну скаргу Верховний Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не подано жодних письмових доказів на підтвердження підстав для здійснення ним представництва інтересів ОСОБА_2 у порядку вимог частини другої статті 172 Сімейного кодексу України. Тобто заявником не підтверджено наявність прав та повноважень на представництво інтересів згаданої особи, зокрема й подання касаційної скарги в інтересах позивача.

Відповідно, оскільки касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, суд касаційної інстанції констатував, що ця скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

02 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява, у якій ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить роз`яснити ухвалу Верхового Суду від 16 липня 2021 року, а саме:

- чи має право ОСОБА_1 в інтересах своєї матері ОСОБА_2 при наявності письмових доказів на підтвердження, зокрема родинного зв`язку, повторно звернутися до Верховного Суду;

- чому Суд, встановивши недоліки, не залишив касаційну скаргу без руху;

- чи буде Верховний Суд здійснювати виклад правових висновків щодо захисту дітьми немічних батьків, у зв`язку з чим наявні підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Верховний Суд вивчив подану заяву про роз`яснення судового рішення, за наслідками чого зробив висновок, що заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 16 липня 2021 року потрібно залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до змісту ухвали Верховного Суду від 16 липня 2021 року судом касаційної інстанції повернуто подану ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 касаційну скаргу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки заявником не підтверджено наявність у нього прав та повноважень на представництво інтересів ОСОБА_2 , зокрема й подання касаційної скарги в інтересах позивача.

Повертаючи касаційну скаргу, Верховним Судом роз`яснено, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Тобто, ОСОБА_1 за наявності відповідних доказів, що підтверджують його права та повноваження на представництво інтересів ОСОБА_2 , зокрема й подання касаційної скарги в інтересах позивача, вправі повторно звернутися із касаційною скаргою.

Доводи заявника про те, що суд касаційної скарги за наявності виявлених недоліків мав залишити касаційну скаргу без руху, Верховний Суд визнає безпідставними, оскільки положення пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України визначає процесуальні дії Суду після отримання матеріалів касаційної скарги, з врахуванням строків, визначених для вчинення таких дій, зокрема повернення касаційної скарги.

Отримавши касаційну скаргу, Верховний Суд протягом двадцяти днів вирішує питання, зокрема про повернення касаційної скарги.

Також ОСОБА_1 просить передати цивільну справу № 318/623/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки, на переконання заявника, наявні підстави для формування правового висновку щодо захисту немічних батьків їх дітьми.

Верховний Суд робить висновок, що зазначене клопотання не підлягає процесуальному вирішенню після ухвалення судом касаційної інстанції рішення про повернення касаційної скарги, оскільки за правилами статті 403 ЦПК України питання передачі справи на розгляд палати вирішується під час розгляду справи в касаційному порядку, тобто після відкриття такого провадження.

Отже, відсутні правові передумови для вирішення процесуального питання щодо направлення справи № 318/623/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Верховний Суд враховує, що доводи заяви про роз`яснення рішення суду касаційної інстанції зводяться до незгоди ОСОБА_1 із ухвалою суду касаційної інстанції, якою повернуто його касаційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

За правилами частини другої наведеної статті подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що роз`ясненню підлягають судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню, а також судові рішення, що ще не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Враховуючи те, що ухвала Верховного Суду від 16 липня 2021 року не підлягає примусовому виконанню, тому відповідно до правил статті 271 ЦПК України роз`ясненню не підлягає.

Керуючись статтею 271 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 16 липня 2021 року про повернення касаційної скарги, подану ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2021 року у справі № 318/623/19, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний