Провадження № 2/229/605/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Рагозіної С. О.,

за участю секретаря судового засідання Головченко Ю.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки Сологуба С.А. ,

представника органу опіки та піклування

Дружківської міської ради Мельніченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сологуб Сергій Анатолійович до ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування Дружківської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 . Дитина зареєстрована Дружківським міським відділом РАЦС 31 серпня 2009 року, актовий запис № 418, про що видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Оскільки відповідачка не перебувала в зареєстрованому шлюбі, відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. Фактично батьком дитини себе визнає ОСОБА_5 , який є сином позивачки ОСОБА_1 . З часу народження дитини і до теперішнього часу позивач ОСОБА_1 постійно ним опікується, як онуком.

Натомість відповідачка ОСОБА_3 вихованням та утриманням своєї дитини не займається. Вона є хронічною наркоманкою, неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за виготовлення та зберігання наркотичних засобів, веде аморальний та асоцiальний спосіб життя. Зі слів дитини, вона зневажливо ставиться до нього та жорстоко поводиться, застосовує до нього фізичне та психологічне насильство. Дитина основний час перебуває у позивачки ОСОБА_1 , яку вважає своєю бабусею. Саме ОСОБА_1 забезпечує дитинi належний догляд та харчування, виховує його та сприяє отриманню ним освіти. ОСОБА_3 часто залишає місце мешкання, а дитина в цей час перебуває у ОСОБА_1 . На теперішній час також відповідачка не знаходиться вдома кілька тижнів, на телефонні дзвінки не відповідає, її місце перебування позивачці невідоме.

Відповідачка не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, стан його здоров`я, не займається підготовкою до самостійного життя. Вона повністю самоусунулась від своїх батьківських обов`язків.

Неповнолітній ОСОБА_4 виховується ОСОБА_6 . Всі питання щодо виховання дитини вирішуються без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходяться на повному утриманні позивачки. Разом з тим ОСОБА_6 забезпечила належні умови життя та виховання дитини. Позивач позитивно характеризується за місцями мешкання та роботи. Вона має достатній рівень доходів для належного матеріального забезпечення дитини.

Позивачка ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 ; передати малолітнього ОСОБА_4 на проживання ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сологуб С.А. підтримали позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вона була присутня в підготовчому судовому засіданні, в якому також висловила свою згоду на позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 пояснив суду, що він вже декілька місяців проживає зі своєю бабусею ОСОБА_6 в її квартирі. Повертатися до матері він категорично не бажає, згадка про неї викликає в нього негативні емоції, оскільки під час проживання з нею вона його ображала, била, не купувала їжу та одяг, приводила додому різних чоловіків і інших друзів. Вони пиячили вдома на його очах. Продукти харчування, одяг, взуття, канцелярські товари йому купувала весь час бабуся, оскільки матір цим не переймалася. До школи вона не приходила, його навчанням не цікавилася. Харчування у шкільній столовій не оплачувала. Це все робила бабуся ОСОБА_6 . Йому дуже подобається жити з бабусею, а мати за тривалий час не намагалася повернути його додому.

Судом досліджені в судовому засіданні письмові докази, що підтверджують вказані позивачкою обставини.

Комісією Дружківської ЗОШ № 12 складений акт від 12 квітня 2021 року обстеження житлово-побутових умов проживання, згідно з яким ОСОБА_4 мешкав разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Дитина має мiсце до навчання, спальне місце, необхідні меблі, однак iх стан неохайний, в квартирі вiдсутнiй холодильник. Їжу, одяг, шкільне приладдя дитина отримує від бабусі, яка також оплачує харчування в шкільній їдальні.

Інформація про стан виконання батьківських обов`язків, складена 29 квітня 2021 року адміністрацією Дружківської ЗОШ № 12, згідно з якою неповнолітній ОСОБА_4 навчається в 5-В класі вказаної школи. Мати ОСОБА_3 уваги вихованню сина приділяє недостатньо, не відвідує батьківські збори, не переймається його успішністю та навчанням, не цікавиться дозвіллям, не контролює вільний час дитини. Більшу частину часу дитина проводить з ОСОБА_6 , яка піклується про його розвиток, відвідує школу, стежить за його навчанням та здоров`ям. За висновком адміністрації школи мати ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Довідка сімейного лікаря амбулаторії № 2 КНП ЦП МСД вiд 30 квітня 2021 року, згідно з якою мати ОСОБА_4 самоусунулась вiд виховання дитини. За дитиною доглядає бабуся ОСОБА_6 .

Вироком Дружківського міського суду вiд 05 грудня 2014 року по справі № 1-кп/229/84/2014 ОСОБА_3 визнана винною у скоєннi кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Згідно з вироком відповідачка незаконно виготовила, перевезла та зберігала за місцем проживання наркотичні засоби.

Вироком Дружківського міського суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 1-кп/229/507/2018 ОСОБА_3 визнана винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 та ч.1 ст.317 КК України. Згідно з цим вироком відповідачка за місцем проживання виготовляла та зберігала особливо небезпечні наркотичні засоби, а також надала свою квартиру для виготовлення та незаконного вживання особливо небезпечних наркотичних засобів іншим особам.

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 26 травня 2021 року ОСОБА_3 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якої вона вчинила домашнє насильство відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , а саме умисні дії сексуального характеру, що полягали у здійсненні сексуальних дій в присутності дитини.

Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року ОСОБА_3 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 51 КУпАП,

Згідно з довідкою № 278 від 29 квітня 2021 року, наданою КНП "Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ" в м.Дружківка, ОСОБА_3 перебуває з 16.09.2013 на "Д" обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом «синдром наркотичної залежності від опіатів».

Довiдка вiд 28 квітня 2021 року, складена головою територіального комітету мікрорайону № 2, згідно з якою ОСОБА_1 приймає активну участь у вихованні свого онука ОСОБА_4 , турбується про його виховання та освіту, опікується його зовнішнім виглядом. Вона за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони.

Згідно з довідкою Первинної профспілкової організації ПАТ "Грета", ОСОБА_1 неодноразово придбала путівки в оздоровчий табір для ОСОБА_4 .

За підписом генерального директора ПАТ "Грета" на ОСОБА_1 складена характеристика, відповідно до якої за місцем роботи вона характеризується з позитивної сторони.

Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради №591 від 12.05.2021 ОСОБА_4 був негайно відібраний у матері ОСОБА_3 та тимчасово влаштований до сім`ї ОСОБА_1 до прийняття органом опіки та піклування рішення про його влаштування.

У висновку від 27 липня 2021 року орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її сина ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Мельніченко Т.В. підтримала цей висновок, але пояснила, що питання про передачу дитини позивачці ОСОБА_1 вже вирішене рішенням виконкому Дружківської міської ради.

Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В статті 3 цієї Конвенції проголошено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 5 Конвенції держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. (статті 9 Конвенції).

З наведеного видно, що розгляд цивільних справ щодо неповнолітніх дітей мають бути розглянуті судом за принципом якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

На підставі п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Позбавлення батьківських прав - це міра сімейно-правової відповідальності за порушення одним із батьків прав своєї дитини, нехтування її інтересами. Про винятковість позбавлення батьківських прав говорить вичерпний перелік його підстав (ст. 164 СК України).

Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд дійшов до висновку, що відповідачка ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Вищенаведені підстави вказують на рівну та байдужу поведінку з боку матері дитини. Відповідачка мала вдосталь часу для того, аби змінити своє ставлення до дитини, та своє відношення до виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина, хоча ситуація і до тепер залишається незмінною. Встановлені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідачки від утримання та виховання сина, свідоме нехтування нею своїми обов`язками і небажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідачка ОСОБА_3 безпідставно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною взагалі, не дбають про її нормальне самоусвідомлення; не надають дитинi доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралi; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання дитиною освіти, матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, тобто безпідставно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Про небажання ОСОБА_3 ставати на шлях виправлення своєї поведінки, налагодження свого життя та життя сина задля його виховання та суміного з ним проживання свідчить також ставлення відповідачки до позову ОСОБА_1 який вона беззастережно визнала, погодилася на позбавлення її батьківських прав, жодним чином не заперечувала проти цього.

Суд також враховую думку дитини у відповідності до ст. 171 Сімейного кодексу України, яка категорично не бажає проживати з матір`ю, обґрунтовуючи це страхом перед нею, фізичним насиллям з її боку, відсутністю материнської ласки, турботи з її боку про його виховання, харчування, належні умови його життя.

Суд вважає, що в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких є підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав, знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції, і в такому випадку необхідно на перше місце ставити «якнайкращі інтереси дитини».

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 06 травня 2021 року.

Разом з тим суд встановив, що питання про передання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до сім`ї ОСОБА_1 вирішене рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради, а тому в задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн., на користь позивачки ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 11-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сологуб Сергій Анатолійович до ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування Дружківської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 418 від 31 серпня 2009 року, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 травня 2021 року.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь державного бюджету у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2021 року.

Cуддя: С. О. Рагозіна