Справа № 646/3248/21
№ провадження 2/646/1673/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.08.2021 м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі судді Проценко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
19.05.2021 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова 21.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
За наслідками дорожньо-транспортної пригоди між учасниками події було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 15.01.2021 за місцем пригоди: АДРЕСА_1 , відповідно до якого ОСОБА_2 з вчиненим ним правопорушенням був згоден та визнав, що дорожньо-транспортна пригода сталася з його вини, про що вказав у протоколі.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля є ОСОБА_2 .
На момент вчинення правопорушення цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-103353627.
Отже, позивач просить солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» заподіяну матеріальну шкоду в сумі 46 385 грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору 908 грн. 00 коп.
Позивач в поданій до суду заяві проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відзиву на позовну заяву та клопотань від ОСОБА_2 на адресу суду не надходило.
Відповідачем ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» відзив на позовну заяву та клопотання до суду не подавалися.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 15.01.2021 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Audi A4 Avant», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем Mercedez Benz GLK 220 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим заподіяв матеріальну шкоду автомобілю.
За результатами дорожньо-транспортної пригоди сторонами було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), у якому відповідач ОСОБА_2 свою вину визнав.
Полісом № НОМЕР_3 підтверджується укладення між ОСОБА_2 та ПрАТ "ХМСК" договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого встановлено з 27.02.2020 до 26.02.2021, та визначено страхову суму за заподіяну майну шкоду в розмірі 130000 грн.
Автомобіль Mercedez Benz GLK 220 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить позивачеві ОСОБА_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Відповідно до рахунку № НОМЕР_4 від 28.01.2021 та акту виконаних робіт №ЛОТО-100014 від 01.04.2021 фактична вартість відновлення автомобіля після ДТП склала 46 385 грн.00 коп.
18 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ "ХМСК" із заявою про виплату страхового відшкодування за завдану шкоду внаслідок страхового випадку, до якої долучила «Європротокол». На момент звернення до суду страхове відшкодування не виплачене.
Добровільно відшкодувати заподіяний збиток жоден із відповідачів не бажає.
Даний цивільно-правовий спір виник між сторонами у сфері відносин страхування цивільно-правової відповідальності та відшкодування завданої шкоди, до таких правовідносин підлягають застосуванню наступні норми діючого законодавства.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 49, 50 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Позивач вважав, що у відповідачів є солідарний обов`язок виплатити йому страхове відшкодування, і цей обов`язок виник внаслідок ДТП. Тому позивач пред`явив до відповідачів однакову вимогу. Проте хибним є висновок про те, що відповідачі мають перед позивачем солідарний обов`язок.
У відповідності до положень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п.4) «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Оскільки збитки, завдані позивачу в межах страхового ліміту, а саме у сумі 46 385 грн, а страхова сума за заподіяну майну шкоду передбачена полісом №ЕР-103353627 в розмірі 130000 грн., то належним відповідачем у справі повинен бути страховик, а не застрахована особа зі страховиком. Таким чином, солідарний обов`язок по відшкодуванню шкоди у даному випадку не виникає.
На підставі вищенаведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПрАТ «ХМСК» заподіяну матеріальну шкоду, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають часткому задоволенню.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ПрАТ «ХМСК» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. 00 коп.
Керуючись ст. 12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 46 385 (сорок шість тисяч триста вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: А.М. Проценко