Справа № 645/2844/21
Провадження № 2/643/4982/21
УХВАЛА

13.08.2021 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»

про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі відповідач), в якому посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів» просить суд:

- стягнути з відповідача вартість пошкодженого товару в сумі 6 151, 00 грн.;

- стягнути з відповідача збитки у вигляді витрат по сплату юридичних послуг в сумі 9 400, 00 грн.;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує, що ним у березні 2021 року було придбано у Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 товар на суму 6 151, 00 грн., для доставки якого з міста Києва до міста Харкова вони вирішили скористуватися послугами перевізника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта». 11.03.2021 року позивач отримав товар у відділенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», яке розташовано за адресою м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 32Г. Однак після отримання товару позивач помітив значні пошкодження товару. Позивач звернувся до відповідача з вимогами про відшкодування вартості пошкодженого товару, проте відповідачем вказані вимоги задоволені не були. За таких обставин, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.04.2021 вищевказану позовну заяву передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова за місцем реєстрації позивача на підставі ч. 5 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України.

Розглянувши позовну заяву, суд зазначає наступне.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип територіальної підсудності.

Підсудність як правове явище має не лише статичний аспект, а й динамічний, що розкривається при реалізації права на судовий захист в сфері цивільної юрисдикції.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Так, відповідно до ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Альтернативна підсудність - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів.

Зокрема, частиною 5 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

В той же час, приписами ч. 16 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Отже, виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності.

Так, згідно з ч. 4 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред`являються за місцезнаходженням перевізника.

Згідно відомостей, вказаних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» є: 03026, м. Київ, Голосіївський район, Столичне шосе, буд. 103, корп. 1, пов. 9.

У даній справі позовні вимоги заявлені до перевізника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» з приводу відшкодування шкоди за неналежне виконання договору перевезення вантажу, а тому до вказаних правовідносин застосовуються саме правила виключної підсудності.

За таких обставин, посилання позивача у позовній заяві на приписи ч. 5 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України є необґрунтованими, оскільки правила виключної підсудності виключають можливість застосування при пред`явленні позову норм інших видів підсудності.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував на те, що у разі конкуренції правил підсудності, повинні застосовуватися правила виключної підсудності (постанови від 14.12.2020 у справі № 2/1519/8500/11, від 23.11.2020 у справі № 727/12632/18 тощо).

Таким чином, правило ч. 5 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України не має пріоритету стосовно правил виключної підсудності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Львівського апеляційного суду від 08.07.2021 у справі № 465/786/21, Закарпатського апеляційного суду від 10.12.2020 у справі № 303/2820/20, Волинського апеляційного суду від 20.11.2020 у справі № 165/2645/20, Вінницького апеляційного суду від 01.10.2020 у справі № 127/3480/20, Запорізького апеляційного суду від 14.04.2020 у справі № 331/4780/19 та інших, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що подана ОСОБА_1 позовна заява не підсудна Московському районному суду м. Харкова.

При цьому, суд зазначає, що в силу приписів ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Однак суд наголошує, що порушення правил підсудності призводить до того, що особа позбавляється можливості розгляду її справи саме в уповноваженому суді як «суді, встановленому законом», що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є підставою для скасування рішення суду в цивільній справі, внаслідок чого нівелюється вся діяльність суду першої інстанції в цивільній справі і, як наслідок, призводить до затягування розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з частиною 3 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне передати позовну заяву ОСОБА_1 за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Керуючись статтями 27, 28, 30, 31, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів передати за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання у відповідності до п. 15.5. ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного процесуального кодексу України апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова.

Суддя Н.В. Новіченко