22-ц/804/1486/21
263/4409/19

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/4409/19

Номер провадження 22-ц/804/1486/21

04 серпня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Мальцевої Є.Є., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Лазаренко Д.Т.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Маріупольська міська рада Донецької області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Іванченко А.М.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду позовом до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Тітан» (надалі: ТОВ СП «Тітан»), Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про встановлення факту родинних відносин, прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку ( пай).

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_3 та після її смерті відкрилась спадщина, яку вона прийняла та отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом на все майно, крім земельного паю, розміром 6.94 умовних кадастрових гектар, який матір фактично прийняла у спадщину після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складалась в тому числі із квартири, на яку вона склала заповіт. Позивачка та її матір ОСОБА_3 прийняли цю спадщину, вона отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно за заповітом. Крім квартири, зі спадкового майна залишились предмети домашнього вжитку, особисті речі, які належали ОСОБА_4 , та земельний пай ВАТ «Азовський». Її матір ОСОБА_3 вступила в право володіння предметами домашнього вжитку, перевезла до себе особисті речі, які належали ОСОБА_4 , та вступила в право володіння земельним паєм ВАТ «Азовський». Таким чином ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_4 , але з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась та спадщину не оформила. За життя ОСОБА_4 сертифікат на земельний пай не отримала, проте була внесена до списку громадян ВАТ «Азовський», які мають право на земельну частку (пай) на підставі рішень виконкому Маріупольської міської ради від 17 липня 2002 року № 332 та 20 вересня 2002 року № 118, на її ім`я було сформовано сертифікат РН № 113195. Земельна ділянка знаходиться на території Маріупольської міської ради, вартість земельного паю складає 52 813,42 гривень. Позивачці стало відомо, що відповідно до змін в земельному законодавстві, вона має можливість до 2025 року оформити своє право на земельний пай в порядку спадкування. Її тітка ОСОБА_4 не мала дітей, її чоловік помер раніше неї, спадкоємці інших черг не звертались із заявами про прийняття спадщини та фактично спадщину не приймали. Під час збирання документів для звернення до суду, позивачка з`ясувала, що в свідоцтвах про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є розбіжності в написанні їх прізвищ та прізвищ їх батьків, а тому у позивачки виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин між її матір`ю та тіткою ОСОБА_4 , що їй необхідно для здійснення спадкових прав на нерухоме майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 .

В зв`язку з викладеним позивачка просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 »), ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як рідними сестрами; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; визнати за нею право власності на земельну частку ( пай), яка перебувала у колективній власності ВАТ «Азовський», розміром 6,16 га без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості згідно сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії РН № 113195, виданого Маріупольською міською радою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа: ТОВ СП «Тітан», Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про встановлення факту родинних відносин, прийняття спадщини та визнання права власності на земельний пай, задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 »), ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як рідними сестрами. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у визнанні за позивачкою права власності на земельну частку ( пай) в порядку спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 за її життя сертифікат на земельну частку (пай) у колективній власності на землю не виготовлявся та не реєструвався, а тому остання за життя не набула права власності на земельну частку (пай).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позову про визнання права власності на земельну частку (пай) та ухвалити в цій частині нове рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржниця зазначила, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що при розгляді справ про визнання права на земельну частку( пай) судам необхідно перевіряти наявність підстав, передбачених Указом

Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям", відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного

сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу,

сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII

"Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство

діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до

підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування

спільної власності та права членів щодо неї; з`ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до

списку, що додається до державного акта на право колективної

власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня

видачі цього акта (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 16 квітня 2004 р. N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ").

Доводи і заперечення інших учасників справи

Відповідач та треті особи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Краснова І.О. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник третьої особи ТОВ СП «Тітан» - адвокат Япрах Д.Г. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Представники Маріупольської міської ради та Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до судового засідання апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно заяви, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області просило розглянути справу без участі його представника.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивачки та третьої особи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає зазначеним вимогам закону.

З огляду на те, що рішення місцевого суду в частині встановлення факту родинних відносин та прийняття спадщини не оскаржується, апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4 , після смерті якої з заявою про відкриття спадкової справи до Першої маріупольської державної нотаріальної контори звернулась позивачка ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 17,18-20)

22 січня 2003 року на ім`я спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 . Першою маріупольською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.21)

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2188-02-31 від 24 жовтня 2016 року вбачається, що державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 на майно, яке складається з земельної ділянки, розміром 6,16 га, що розміщена на території Маріупольської міської ради (т. 1 а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_3 , після смерті якої спадщину у виді грошових вкладів, що знаходяться у ПАТ «Державний ощадний банк України», прийняла ОСОБА_1 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 липня 2013 року ( т1.а.с.53, 54)

Постановою державного нотаріуса Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області від 07 листопада 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 на земельну частку (пай) колишнього ВАТ «Азовський» через відсутність правовстановлюючих документів на дану земельну частку (пай) (т. 1 а.с.52).

Згідно рішення Маріупольської міської ради № 710 від 28 вересня 2000 року затверджено проект роздержавлення та приватизації земель ВАТ «Азовський». В додатку до рішення ОСОБА_4 не значиться як особа, яка має право на земельну частку (пай) (т1а.с.182, т.2 а.с.47-66)

Рішенням Маріупольської міської ради № 1247 від 26 вересня 2001 року внесено зміни до додатку рішення Маріупольської міської ради № 710 від 28 вересня 2000 року. Сертифікати, видані на підставі старих списків осіб, що мають право на земельну частку (пай) вирішено вважати недійсними. В додатку до даного рішення значиться ОСОБА_4 під номером № 141 (т1 а.с.184-185, т.2 а.с. 74- 80)

Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 332 від 17 липня 2002 року затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах. Управлінню земельних ресурсів було доручено організувати заповнення та видачу сертифікатів на право на земельну ділянку (пай), вартістю 52813,42 грн. і розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до додатку рішення № 2 ОСОБА_4 значиться у списках під № 237 (т. 1 а.с.25-30, т.2 а.с.67-73).

З рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 118 від 20 вересня 2002 року вбачається, що було затверджено схему поділу земельних ділянок (паїв) ВАТ «Азовський» та видачу державних актів на право приватної власності на землю. В додатку № 2 до рішення ОСОБА_4 значиться під номером № НОМЕР_1 . Номер сертифікату РН№113195, площа земельної ділянки 6,16 га. (т.1 а.с.31-38, т. 2. а.с. 81-93).

Згідно відповіді відділу у місті Маріуполі ГУ Держгеокадастру Донецької області від 25 вересня 2017 року, у 2002 році було виготовлено технічний звіт по передачі земельних ділянок (паїв) в натурі та виготовлення державних актів на право власності на землю громадянам ВАТ «Азовський» на території Маріупольської міської ради Донецької області та визначені кадастрові номери. У зв`язку зі смертю власника ( ОСОБА_4 ) вони не були присвоєні, а державний акт на право власності на земельну ділянку не виготовлявся (т. 1 а.с.23).

З листа Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 28 січня 2020 року вбачається, що згідно даних відділу інформація щодо оформлення документів на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_4 з земель ПАТ «Азовський» відсутня (т. 1 а.с.134-143).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За пунктом 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції Кодексу 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) або сертифікат було втрачено.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

З огляду на те, що суду першої інстанції не було надано доказів видачі ВАТ «Азовський» державного акту на право колективної власності на землю, а спадкодавцю ОСОБА_4 - сертифікату на право на земельну частку (пай) у ВАТ «Азовський», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 на час смерті набула право на земельну частку (пай) у колективній власності, а тому позов ОСОБА_1 в частині визнання за нею права на частку(пай) у порядку спадкування є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував те, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного

сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, оскільки місцевий суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, врахував відсутність доказів про видачу ВАТ «Азовський» державного акту на право колективної власності на землю.

Є безпідставними доводи позивачки про неврахування місцевим судом того, що ОСОБА_4 за життя набула право на земельну частку (пай), оскільки рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 332 від 17 липня 2002 року було затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах, а управлінню земельних ресурсів доручено організувати заповнення та видачу сертифікатів на право на земельну ділянку (пай), в додатках до якого фігурує спадкодавець ОСОБА_4 , так як дане рішення було ухвалено після смерті останньої. Таким чином встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_4 не видавався.

Доказів на спростування вказаних обставин позивачка не надала.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення. При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2020 року в частині відмови у визнанні права на частку (пай) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 05 серпня 2021 року.

Суддя: