Справа № 752/6208/15-ц
Провадження № 6/752/490/21
У Х В А Л А

02.06.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Пастух З.Ф.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

05 квітня 2021 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із заявою про скасування встановленого йому тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

В обгрунтування заявлених вимог представник заявника посилається на те, що 25.02.2019 року Київським апеляційним судом за результатами розгляду апеляційної скарги АТ «Укрсоцбанк» на ухвалу суду від 05.12.2018 року про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця Тертичної В.В. про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон винесено постанову, якою тимчасово обмежено останнього у праві виїзду за межі України до виконання ним виконавчого листа №752/6208/15-ц від 05.05.2015 року Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» 1 669 368, 40 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 50 098 075, 55 гривень.

Прийнята судом апеляційної інстанції постанова обгрунтована ухиленням заявника від виконання судового рішення, яке полягає у невиконанні грошових зобов`язань за ним, невиконання вимог державного виконавця щодонадання інформації про майновий стан ОСОБА_1 , перетином ним кордону в період з 05.06.2015 року по 19.06.2018 року.

Однак, існує ряд обставин, які свідчать про відсутність факту ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення, та відповідно відсутність подальшої необхідності у продовженні дії вжитого судом обмеження у виїзді за межі України.

Так, у відповідності до вимог ч.3 ст.18, ч.1,5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», 09.10.2020 року заявником було направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України клопотання з вимогою про надання інформації щодо актуального розміру невиконаного грошового зобов`язання за виконавчим листом №752/151/15 з урахуванням здійснених ОСОБА_1 оплат після відкриття виконавчого провадження №52086131.

Також ОСОБА_1 заявлено клопотання про надання державним виконавцем відомостей щодо декларації, які необхідно подати у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, відповіді на звернення Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надано не було, що позбавило заявника можливості виконати вимогу щодо надання інформації про його майновий стан.

Внаслідок незаконної бездіяльності державного виконавця Лойфенфельд О.Я. не має можливості в подальшому виконувати судове рішення, оскільки йому невідома сума боргу з урахуванням здійснених ним оплат та реквізити для перерахування грошових коштів.

Крім того, заявник зазначає, що ним було вчинено ряд дій, направлених на виконання виконавчого листа № 752/6208/15-ц від 05.05.2015 року Голосіївського районного суду міста Києва про стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1 669 368.40 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 50 098 079,55 гривень.

Так, 16.07.2015 року за ініціативою заявника заборгованість було реструктуризовано внаслідок укладення відповідних змін до кредитних договорів, внаслідок чого, сума заборгованості, визначена у виконавчому листі № 752/6208/15-ц від 05.05.2015 року, зменшилась до 36 806 066,70 гривень.

Крім цього, заявником за період з 2015 по 2019 рік було сплачено на користь стягувана грошові кошти на загальну суму 17 970 897,23 гривні, що підтверджується довідками AT «Укрсоцбанк» № 4610/1 та № 4610/2 від 09.10.2019 року, які додано до цієї Заяви, а також направлено державному виконавцю для врахування разом з Клопотанням від 09.10.2020 року.

09.11.2018 року на підставі Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 56985432 Заявником було передано стягувачу квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу у розмірі 9 411 820 гривень.

Також на підставі Акту про реалізацію предмета іпотеки від 25.01.2019 року Заявником було передано стягувачу квартиру АДРЕСА_2 в рахунок погашення боргу у розмірі 901 967,97 гривень.

05.02.2019 року на підставі Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 56985725, Заявником було передано в рахунок погашення заборгованості земельну ділянку із загальною площею 1.1250 га, яка знаходиться по АДРЕСА_3 в рахунок погашення боргу на суму 4 875 097,50 гривень.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що як на момент вжиття обмеження, так і наразі він не може погасити залишок заборгованості, оскільки після звернення стягнення на предмет іпотеки, нерухомого майна, яке б могло приносити дохід, у боржника не залишилось. Інших доходів, за рахунок яких можна сплачувати борг, він не мас.

Заявник посилається на те, що є президентом Київської міської єврейської громади та членом Б?агодійної організації «Фонд нам`яті «Бабим Яр», Федерації єврей?ьких громад України, а також входить до Наглядової ради Всеукраїнського об`єднання громадських організацій «Єврейська конфедерація України», приймає активну участь у захисті прав єврейської громади та сприяє проведенню просвітницьких заходів, направлених на збереження іудейських традицій. в зв`язку з чим виконання обов`язків, покладених на нього участю у вказаних організаціях, потребує постійних відряджень для підтримання зв`язків та контактів з міжнародною спільнотою й єврейськими організаціями по всьому світу.

Із вказаною метою його поїздки за кордон раніше мали регулярний характер, проте у зв`язку із скрутним фінансовим становищем оплачувались не ним самостійно, а його рідними, друзями, в тому числі, й приватними членами громади, які розуміючи значення його представницької функції у міжнародному єврейському співтоваристві, входили в його становище та надавали йому кошти для оплати відряджень безоплатно, без отримання зворотного зобов`язання про їх повернення.

Дані обставини свідчать про відсутність умислГ на ухилення від виконання судового рішення та відповідно, відсѓтність передбаченої ст. 441 ЦПК України підстави для дії обмеження у праві виїзду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 подану заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити, скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом №752/6208/15-ц від 05.05.2015 року, виданим Голосіївським районним судом м. Києва, посилаючись на те, що на даний час ОСОБА_1 позбавлений можливості виконати у повному обсязі свої зобов`язання перед стягувачем, а встановлені обмеження є порушенням його законних прав та інтересів. Крім того, представник заявника заначив, що поїздки ОСОБА_1 за кордон фінансуються його рідними та близькими, а також громадськими організаціями; ним неодноразово здійснювалось погашення заборгованості за виконавчим листом, що не може свідчити про умисне ухилення від виконання судового рішення.

Представник заінтересованої особи - стягувача АТ «Ал?фа Банк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») проти задоволення заяви та скасування обмежень ОСОБА_1 , застосованих відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 25.02.2019 року, заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що останнім не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що його поїздки за кордон фінансуються громадськими організаціями. Крім того, представник АТ «Альфа-Банк» зазначив, що неодноразові поїздки боржника за кордон не були пов`язані з необхідністю дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів. Заборгованість за виконавчим листом № 752/151/15-ц не змінювалась за рахунок підписання угоди реструктуризації боргу. Починаючи з дати відкриття виконавчого провадження боржником не здійснено жодного добровільного погашення. Після набуття постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року законної сили, боржником не здійснено жодного погашення заборгованості, ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Вислухавши учасників процесу, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом та в`їхати в Україну.

В ході розгляду справи судом встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 23.03.2015 року в справі № 15/15 позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково. Стягнуто з відповідача заборгованість у розмірі 1 669 368, 40 доларів США та третейський збір у розмірі 25 500, 00 грн.

На підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 28.04.2015 р. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» видано виконавчі листи на примусове виконання рішення третейського суду від 23.03.2015 р.

За вказаними виконавчими листами 02.09.2016 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 520861132. Про відкриття указаного виконавчого провадження та про здійснення державним виконавцем виконавчих дій ОСОБА_1 був обізнаний, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, його представнику було вручено відповідну вимогу державного виконавця з роз`ясненням його прав та обов`язків.

13.09.2016 року державним виконавцем винесена постанову про арешт майна боржника.

Крім того, державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду вживались заходи щодо отримання інформації про майновий стан боржника.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.04.2017 р., залишеною без змін на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13.06.2017 року та постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року, задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

В серпні 2018 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертична В. В. звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_1 , шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 23.03.2015 року, посилаючись на те, що боржник жодних дій для виконання рішення суду не вчиняє, вимоги та виклики державного виконавця залишає без розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 грудня 2018 року в задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичної В.В. про встановлхння тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі Украї?и до виконання зобов`язань відмовлено.

25.02.2019 року постановою Київського апеляційного суду скасовано та ухвалено нове судове рішення, відповідно до якого тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним виконавчого листа №752/6208/15-ц від 05.05.2015 року Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» 1 669 368, 40 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 50 098 075, 55 гривень.

Відповідно до ч.6 ст.441 ЦПК України суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом та в`їхати в Україну.

Згідно зі Я. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №52086132, відкритого на виконання виконавчого листа № 752/151/15-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 05.05.2015 року, державним виконавцем здійснено усі виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 23.03.2015 року, що не заперечується і учасниками виконавчого провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, процес примусового виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства виходячи з наступного:

1) мета цивільного судочинства, закріплена у ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2004 року та у ст. 2 в редакції 2017 року (захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання;

2) провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

Відповідно до частин 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що «ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням» слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини .

При цьому саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, наданого державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Згідно з інформацією Державної фіскальної служби, Державної інспекції сільського господарства, Управління Держапраці, Головного управління Держгеокадастру у м.Києві, Державної служби інтелектуальної власності, будь-якого майна, зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_1 або доходів не виявлено.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на №52086132/20.1-19 від 09.07.2018 року вбачається, що в період з 05.06.2015 року по 19.06.2018 року, боржник ОСОБА_1 п`ятдесят п`ять разів перетинав кордон України, зокрема він мав поїздки до міст: Лондон, Тель-Авів, Анталія, Дубай, Амстердам, Мінськ, Тбілісі, Кошице, Кельн, Нью-Йорк, Москва, Гельсінкі, Франфурт, Відень, Варшава.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

На момент розгляду заяви ОСОБА_1 обставини, які були підставою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон не відпали.

Заявником не надано жодних доказів, які б свідчили, що ним вживаються заходи для виконання судового рішення.

З огляду на викладене, підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника за виконавчим листом №752/6208/15-ц від 05.05.2015 року, виданого Гюлосіївським районним судом м. Києва відносно ОСОБА_1 | відсутні, в зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя