Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1706/14-ц Головуючий у 1-й інст. Збаражський А. М.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Лісової Т.С.

з участю представника боржника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Збаражського А.М.

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» про заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі №276/1706/14-ц, -

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» (далі ТОВ «ФК «Амбрелла») звернулось до суду із заявою. Заявник просив замінити стягувача у виконавчому проваджені. В обґрунтування поданої заяви зазначав, що у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №49535755, яке відкрите 03.12.2015 на виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18.06.2015 №276/1706/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» 628 151,06 грн. заборгованості за кредитним договором № 31_53-07/08 МФ від 04 липня 2008 року. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 23 травня 2019 року, вказане виконавче провадження відкрито.

22 березня 2019 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» договір відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимоги за кредитним договором № 31_53-07/08 МФ від 04 липня 2008 року до ОСОБА_1 . В той же день ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклав з ТОВ «ФК «Амбрелла» договір відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відступив ТОВ «ФК «Амбрелла» право вимоги за кредитним договором № 31_53-07/08 МФ від 04 липня 2008 року до ОСОБА_1 .

На підставі вищенаведеного вважає, що ТОВ «ФК «Амбрелла» є правонаступником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у правовідносинах, що виникли з ОСОБА_1 . Тому ТОВ «ФК «Амбрелла» просить замінити стягувача у виконавчому провадженні.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07 червня 2021 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» про заміну стягувача у виконавчому провадженні задоволено.

Замінено Публічне Акціонерне Товариство «Банк «Фінанси та Кредит» () на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» () у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 червня 2015 року у справі № 276/1706/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» 628151,06 грн. заборгованості за кредитним договором № 31_53-07/08 МФ від 04 липня 2008 року.

У поданих апеляційних скаргах ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Амбрелла». На думку апелянтів, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема вважають, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати ТОВ «ФК «Амбрелла» за договором відступлення права вимоги, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання нею своїх зобов`язань за договором. Крім того, попередній договір є самостійним видом договору, відмінним від договору купівлі-продажу. За попереднім договором виникає зобов`язання укласти основний договір, а не грошове зобов`язання за основним договором.

Так, попередній договір №2019/03/19-3 від 19.03.2019 не був підписаний стороною договору-ТОВ «ФК «Амбрелла», що свідчить, на думку апелянтів, про відсутність дійсного волевиявлення, спрямованого на виконання цивільних прав та обов`язків. За таких обставин вказаний попередній договір ТОВ «ФК «Амбрелла» не підписувала, між нею та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» жодних зобов`язань не виникло. Відповідно до норм ст. 207 ЦК України підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення сторін (учасників правочину), а також забезпечувати його ідентифікацію.

Зазначає, якщо в договорі про наміри немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору - він в силу положень викладених у ст.635 ЦК України не вважається попереднім договором.

Суд першої інстанції знаючи, що договір про відступлення (купівлі-продажу)прав вимоги від 22.03.2019 оспорюється ОСОБА_1 та заявлено клопотання про зупинення розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №276/675/21, дане клопотання не розглянув та залишив поза увагою вказані обставини. В той же час, розгляд справи здійснено без повідомлення та участі заінтересованих осіб, зокрема, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» - правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький)-на виконанні у якому перебуває виконавче провадження №49535755.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційних скаргах, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18.06.2015 у справі №276/1706/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» 628 151,06 грн. заборгованості за кредитним договором №31-53-07/08 МФ від 04 липня 2008 року.

На виконанні відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Житомирській області перебуває виконавче провадження №49535755, яке відкрите 03.12.2015, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувач - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (а.с.26).

22 березня 2019 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» договір відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимоги за кредитним договором №31-53-07/08 МФ від 04 липня 2008 року до ОСОБА_1 . Вказане підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-01-28-000112-b, договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.03.2019, реєстром кредитних договорів (додаток №1 до договору), реєстром договорів іпотеки та застави, права вимоги за якими відступаються (додаток №2 до договору), а також платіжним дорученням №Т284003223 від 20.03.2019, згідно з яким за відступлення права вимоги за кредитними договорами ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» сплатила ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 5440397,74 гривень (а.сп. 3, 129-141, 173).

Також 22 березня 2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклав з ТОВ «ФК «Амбрелла» договір відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відступив ТОВ «ФК «Амбрелла» право вимоги за кредитним договором № 31-53-07/08 МФ від 04 липня 2008 року до ОСОБА_1 . Зазначене підтверджується попереднім договором №2019/03/19-3 від 19.03.2019 між вказаними сторонами, договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.03.2019, реєстром кредитних договорів (додаток №1 до договору), реєстром договорів іпотеки та застави, права вимоги за якими відступаються (додаток №2 до договору), а також платіжним дорученням №1 від 20.03.2019, за яким ТОВ «ФК «Амбрелла» сплатила на рахунок ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» гарантійний внесок за попереднім договором №2019/03/19-3 від 19.03.2019 в сумі 5521000,00 гривень (а.с. 110-122, 172).

Розглядаючи заяву по суті, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку для існування підстав заміни сторони у виконавчому провадженні.

Так, відповідно до ч.3 ст.3ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ч.2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

На підставі частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 року у справі №2-3627/09.

На доводи ОСОБА_1 та її представника- ОСОБА_2 про те, що попередній договір №2019/03/19-3 від 19.03.2019 не був підписаний стороною договору - ТОВ «ФК «Амбрелла», що свідчить про відсутність дійсного волевиявлення на укладення цього договору, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно із ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України встановлюється презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 218 вказаного закону визначено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про відступлення права вимоги від 22 березня 2019 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Амбрелла», підписаний двома сторонами, за відступлення права вимоги новий кредитор сплатив первісному кредитору у повному обсязі грошові кошті в сумі 5521000,00 грн, відповідно до попереднього договору №2019/03/19-3 від 19.03.2019, про що свідчить п.4.1 договору від 22.03.2019 (а.сп.111) та копія платіжного доручення № 1 від 20.03.2019 (а.сп.172).

Тобто вказане підтверджує дійсне волевиявлення сторін на реальне настання правових наслідків, а саме на передачу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за договором № 31-53-07/08 МФ від 04 липня 2008 року.

Крім того, суду ні першої інстанції, ні апеляційної не надано доказів, які підтверджують недійсність договорів про відступлення права вимоги.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ТОВ «ФК «Амбрелла» доведено належними і допустимими доказами факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором № 31-53-07/08 МФ від 04 липня 2008 року, де боржником є ОСОБА_1 .

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Амбрелла» у справі № 276/1706/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» 628151,06 грн. заборгованості за кредитним договором № 31-53-07/08 МФ від 04 липня 2008 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

За наведених обставин законних підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 12.08.2021 року.