РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Вараниці А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі-Волинському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № б/н від 16.09.2013 року, укладеним між банком та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що становить 7943,34 грн. та являє собою заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 424 грн. 02 коп. та 7519 грн. 32 коп. пеня. Зазначають, що відповідач є спадкоємицею боржника, які з заявою до нотаріальної контори про відмову чи прийняття спадщини не зверталась, однак вона постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже зобов`язана задовольнити вимоги кредитора. Також просив стягнути з відповідача понесені судові витрати та справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 травня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 червня 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано з Центру надання адміністративних послуг у місті Володимир-Волинський довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 13.01.2019 року. Також, витребувано у державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 108/2020 заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 липня 2021 року зобов`язано КП «Інформаційно-розрахунковий центр» (44700, Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Устилузька, 17) до 16 серпня 2021 року подати до Володимир-Волинського міського суду Волинської області інформацію про осіб, які були зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 13 січня 2019 року.

Інформацією з Володимир-Волинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 24.06.2021 року за № 908/21.15-04-23 на запит суду вбачається, що відповідач ОСОБА_1 у зв`язку з одруженням змінила прізвище на ОСОБА_3 .

В судове засідання представник позивача не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак разом з позовною заявою подав письмове клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов не визнає, заперечує проти його задоволення, вказала, що вона жодного майна після смерті брата ОСОБА_2 не успадковувала та наміру спадкувати не має, спадкова справа за її заявою не заводилась. Проживає постійно разом з іншими своїми родичами у квартирі, що належить її прабабусі. У зв`язку з цим просила в задоволенні позову відмовити, а розгляд справи проводити без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.09.2013 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з терміном дії до 08/17 року . У заяві зазначено, що ОСОБА_2 згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які розміщені на офіційному сайті Приватбанку.

До матеріалів позовної заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_2 одержав та використав зацільовим призначенням кредитні кошти, шляхом зняття готівки з банкоматів та проведення безготівкових розрахунків за допомогою кредитної картки в точках продажу, про що свідчить виписка по особовому рахунку ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.01.2019 року, актовий запис № 24, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як передбачено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У статтях 608, 1218, 1219 ЦК України визначено, що у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, що нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як в результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, тобто, відбувається передбачена законом заміна боржників у зобов`язанні.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 16.09.2013 року станом на день смерті позичальника ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 7943,34 грн., що являє собою заборгованість за тілом кредиту 424 грн. 02 коп., 7519 грн. 32 копійок - нарахована пеня.

06.04.2020 року АТ КБ «Приватбанк» направив на адресу Володимир-Волинської державної нотаріальної контори претензію кредитора.

З листа Володимир-Волинської державної нотаріальної контори №856/01-16 від 01.07.2021 року та матеріалів спадкової справи № 108/2020, витребуваних за ухвалою суду, встановлено, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, а спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора.

02.06.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило ОСОБА_1 лист-претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 відповідно до вимог статті 1282 ЦК України.

Статтями 1216, 1218 ЦК України, передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення частини 1 статті 1268 ЦК України, вказують на те, що спадкування є правом, а не обов`язком спадкоємця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги(стаття 1281 ЦК України).

Згідно із статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 22.01.2020 року справі № 306/2000/16-ц, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

У поданій позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що відповідач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подала у шестимісячний строк заяв про відмову від спадщини.

Відповідно до частини третьої ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша ст.1270 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 протягом строку, встановлений статтею 1270 цього Кодексу, подала заяву про прийняття або про відмову від прийняття спадщини, відповідач таких доказів не подала.

Відповідно до довідки Володимир-Волинської міської ради Волинської області комунального підприємства «Інформаційно розрахунковий центр» від 05.08.2021 року № 137/23, витребуваної за ухвалою суду, разом з ОСОБА_2 на день його смерті проживали наступні особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 .

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Диспозитивність цивільного судочинства полягає також у тому, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В порушення вимог ст.81 ЦПК України, банк не подав суду доказів наявності у власності спадкодавця ОСОБА_2 будь-якого майна, яке увійшло до складу його спадщини.

Банком заявлено вимогу про стягнення заборгованості, але у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач одержала будь-яке майно у спадщину після смерті ОСОБА_2 та їй передано таке майно у натурі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд відхиляє доводи викладені в позовній заяві про те, що відповідач постійно проживала з боржником на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини тафактично прийняла спадщину післясмерті ОСОБА_2 на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, а тому на ній лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі, так як вони ґрунтуються на припущеннях.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для його вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд прийшов до висновку про відсутність підстав, передбачених частиною третьою статті 1268 ЦК України для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н укладеним 16.09.2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , оскільки банком відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України не подано доказів про належність боржнику за кредитним договором спадкового майна та одержання відповідачем майна у спадок, а згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При такому вирішенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,0 грн. (платіжне доручення № ВОJ68B3BF1 від 08.02.2021 року), слід покласти на його рахунок.

На підставі ст.ст. 526, 608, 626, 628, 629, 1048, 1054, 1216, 1219, 1220, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-77, 79-81, 89, 141, 174, 247,263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місце реєстрації: 01001, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ,вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Судові витрати покласти на рахунок позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, у цей же строк з дня його отримання.

Головуючий (підпис)

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер