П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021року м. Київ

Справа № 761/28801/13-ц

Провадження: № 22-ц/824/12338/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Іванової І.В., Пікуль А.А.

секретар Івасенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Іжаковського Олега Валерійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Волошина В.О.,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2014 року задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У квітні 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів №761/28801/13-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виданих Шевченківським районним судом м. Києва, з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал», мотивуючи свої вимоги тим, що 17 вересня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №2-09/18, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №CL-009/815/2006.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Іжаковський О.В. в інтересах ТОВ «Вердикт Капітал» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідно до умов договору факторингу первісний кредитор (фактор) відступає, а новий кредитор (клієнт) не набуває право вимоги до позичальника (боржника) на конкретну сталу суму боргу, а набуває усіх прав первісного кредитора у матеріальних правовідносинах (в даному випадку правовідносинах договору кредиту), в тому числі, на нарахування відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору тощо. Отже, сума заборгованості боржника перед новим кредитором може змінюватись як в сторону зменшення, та і в сторону збільшення. Зазначення в договорі факторингу суми боргу боржника за договором кредиту в іншому розмірі ніж той, який зазначений в рішенні суду про стягнення заборгованості, не може свідчити про відсутність у нового кредитора права вимоги до боржника і не є підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні. Також вказав, що із доданої до заяви копії платіжного доручення № 40 від 31.08.2018 року убачається, що ТОВ «Ведикт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «ОТП Факторинг Україна» кошти в розмірі 2 500 000 грн, а призначенням цього платежу є сплата гарантійного внеску згідно договору № 146-08/18 про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018 року. В силу положень п. 3.5 договору про участь у конкурсі на укладення договору сплачені ТОВ «Вердикт капітал» ТО «ОТП Факторинг Україна» кошти в розмірі 2 500 000 грн враховуються в обсяг фінансування клієнта в розмірі 762 000 грн як виконання зобов`язань фактора за договором факторингу № 2-09/18, укладеного 17.09.2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал». Отже, заявником до суду надано усі належні та допустимі докази сплати коштів за договором факторингу.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 27 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокат Цермолонський І.М. в інтересах ТОВ «Вердикт капітал» підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи булиповідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їхвідсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 17 вересня 2018року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №2-09/18, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №CL-009/815/2006.

Згідно копії реєстру божників, який є Додатком 1 до договору факторингу №2-09/18 від 17 вересня 2018року, ТОВ «Вердикт Капітал» було відступлено право вимоги до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №CL-009/815/2006 від 04 жовтня 2006р., договором поруки №SR-009/815/2006 від 04 жовтня 2006 року щодо стягнення заборгованості в розмірі 100 227,22 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2014 року з боржників було стягнуто заборгованість за кредитним договором №CL-009/815/2006 від 04 жовтня 2006 року в розмірі 147 290,05 грн. - заборгованості за тілом кредиту та процентами; 508 221,48 грн. - пені, а всього 655 511,53 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції виходив із того, що заявник, звертаючись до суду із вказаною заявою, належним чином не довів, що йому було відступлено право вимоги за кредитним договором №CL-009/815/2006 від 04 жовтня 2006 року на загальну суму 655 511,53 грн.Окрім того, заявником не надано доказів підтвердження сплати платежу за вказаним договором, що підтверджує перехід прав вимоги.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто,процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18), від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, помилково виходив із того, що заявник належним чином не довів, що йому було відступлено право вимоги за кредитним договором №CL-009/815/2006 від 04 жовтня 2006 року на загальну суму 655 511,53 грн.

Також помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що заявником не надано доказів на підтвердження сплати платежу за вказаним договором, що підтверджує перехід прав вимоги з огляду на таке.

Відповідно до п. 6.2.3 договору факторингу, права вимоги переходять до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, та за умови виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7 цього договору, підписання акту приймання-передачі реєстру боржників, форма якого наведена у додатку № 3 цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Відповідно до п.п. 7.1,7.2 договору факторингу, сторони домовились,що сума фінансування складатиме 762 000 грн без ПДВ, станом на дату підписання сторонами цього договору, фактор здійснює фінансування клієнта шляхом перерахування 100% грошових коштів, згідно з п. 7.1 цього договору, на банківський рахунок клієнта одним платежем не пізніше 28 вересня 2018 року.

23 серпня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг» як засновником конкурсу та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 146-08/18 про участь у конкурсі на укладення договору факторингу.

Згідно п.п. 3.1- 3.4 цього договору, умовою участі учасника конкурсу є сплата гарантійного внеску як гарантійного грошового забезпечення, яке є складовою заходів, що вживаються засновником конкурсу для забезпечення виконання зобов`язань учасником конкурсу, та вноситься останнім на поточний рахунок засновника конкурсу.

Розмір гарантійного внеску за цим договором складає 2 500 000 грн. Учасник конкурсу сплачує гарантійний внесок не пізніше ніж за один банківський день до погодженої дати проведення конкурсу.

Якщо учасник конкурсу буде визнаний переможцем конкурсу, то при виконанні укладеного договору факторингу сторони будуть враховувати гарантійний внесок в осяг фінансування клієнта, як виконання зобов`язань фактора.

Згідно платіжного доручення № 40 від 31 серпня 2018 року ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «ОТП Факторинг» кошти в розмірі 2 500 000грн з призначенням платежу сплата гарантійного внеску згідно договору № 146-08/18 про участь у конкурсі на укладенні договору від 23.08.2018 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, суд не звернув уваги на те, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку про скасування ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Іжаковського Олега Валерійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року скасувати та постановити нову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у виконавчому провадженні щодо виконання заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 лютого 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б) .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

І.В. Іванова