233 № 233/5708/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 серпня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.,
за участю секретаря судового засідання Штреккер В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2021 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.
Згідно з п. 3.4, 3.5 кредитного договору повернення кредиту та процентів здійснюється шляхом здійснення позичальником регулярних щомісячних платежів, що направляються на виконання зобов`язань по цьому договору, а саме повернення суми кредиту і сплата процентів, які розраховуються таким чином, що в кінці строку дії договору за умови виконання зобов`язань позичальником заборгованість повністю повертається, дата списання банком платежів 21 число кожного місяця.
Відповідно до п.п. 4.4, 4.5, 4.6 кредитного договору нарахування банком процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно з дати видачі кредиту по день повного його повернення (день повернення не враховується) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом згідно з графіком, за кількість днів у році приймається фактична кількість днів у календарному році (365 / 366).
17.01.2014 на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль марки - Geely, модель - Emgrand, тип - легковий седан, 2013 р.в., колір - коричневий, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_2 , НОМЕР_3
Відповідно до п. 5.8 Договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави (у т.ч. вилучити предмет застави), зокрема, у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за кредитним договором, в тому числі повному або частковому неповерненні кредитних коштів (чергового платежу кредитних коштів та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті комісій та будь-яких інших платежів у строки, встановлені кредитним договором.
На підставі вищезазначених договорів між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК Прайм Альянс», 18 березня 2019 року до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 17322474 було внесено зміни, а саме: вилучено обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс».
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором, здійсненим ПАТ «ВТБ Банк» випливає, що ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України кредитні зобов`язання за Договором належним чином не виконав, останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено ним 21.07.2014 в розмірі 1473,81 грн та в рахунок погашення процентів в розмірі 1526,19 грн, у зв`язку з чим станом на 22.06.2015 була нарахована заборгованість в розмірі 131273,56 грн, яка складається з:
Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за кредитом та за процентами за користування ним.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Проте вказаний розрахунок є необґрунтованим, оскільки судом встановлено, що кредитним договором були передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, а отже у зв`язку з неналежним виконанням позичальником цих зобов`язань вони набували статус прострочених з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Водночас заборгованість за тілом кредиту в сукупному розмірі 131273,00 грн набула статусу простроченої з 22 січня 2019 року. Проте позовна заява не містить обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, зокрема, суми інфляційного збільшення заборгованості та трьох процентів річних в розрізі кожного наступного простроченого платежу з жовтня 2017 року.
Саме лише посилання позивача на наявність в нього права отримувати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за відсутності обґрунтованого розрахунку розміру його майнових вимог не може бути самостійною підставою для задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Своєю чергою відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
А отже, встановлення судом обставин, що призвели до необґрунтованості розрахунку сум, що стягуються, які мають системний характер, позбавляє суд можливості самостійно внести корегування в такий розрахунок та захистити право позивача на отримання суми боргу в розрізі кожного наступного простроченого платежу з жовтня 2017 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, яке було порушене відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Згідно з ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.
Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Боржник вправі до дня продажу предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах повністю виконати забезпечену обтяженням вимогу обтяжувача разом з відшкодуванням витрат, понесених обтяжувачем у зв`язку з пред`явленням вимоги і підготовкою до проведення публічних торгів. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що сторони окремо не передбачили у договорі застави конкретний позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу предмету застави заставодержателем у порядку, встановленому ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд дійшов висновку про те, що позивач обрав належний спосіб захисту його прав як заставодержателя, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 202/506/13. Так, у вказаній постанові було зазначено, що у пункті 24 договору застави від 12 грудня 2006 року № DND0AE00006158 передбачено, що звернення стягненняна предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із передбачених способів, в тому числі,шляхом продажу заставодержателем предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем або на публічних торгах, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Тобто, обраний кредитором спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу банком будь-якій третій особі в рахунок погашення боргових зобов`язань боржника перед банком, сторони договору застави визначили як позасудовий, що відповідає положенням статті 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у зв`язку з чим такі вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволенню не підлягають.
При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2487,81 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням в матеріалах справи. Проте згідно із ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання даного позову мав дорівнювати 2483,76 грн. (165584,30 грн. х 1,5 %).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1969,10 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264 - 265, 273, 279, 280 - 282, 289, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_1 передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» предмет застави: автомобіль марки Geely, модель - Emgrand, тип - легковий седан, 2013 р.в., колір - коричневий, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого ВРЕР м. Макіївка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 17 січня 2014 року, з комплектами ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1969 (однієї тисячі дев`ятисот шістдесяти дев`яти) гривень 10 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суддя