Провадження № 22-ц/824/4540/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

23 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до авіакомпанії «Емірейтс Ерлайн», авіакомпанії «FlyDubai» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Аероклуб-АМС» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної шкоди за скасування авіаційного рейсу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду, завдану внаслідок незаконного зняття з авіарейсу FZ 744, втрати квитків та витрат за простій номеру готелю в розмірі 76 350,40 грн. та моральну шкоду в розмірі 52 240,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 28 вересня 2017 року він було придбав два авіаквитки, вартістю 49 001, 20 грн., по маршруту «Київ-Дубаї» на авіарейс FZ 744, який виконувався авіакомпаніями «Емірейтс Ерлайн» в особі представника авіакомпанії в Україні та «Fly Dubai» в особі ТОВ «Аероклуб-АМС».

Прибувши на рейс, представники ТОВ «Аероклуб-АМС» зняли його з рейсу через відсутність у нього листа-запрошення або візи у В`єтнам, внаслідок чого він втратив авіаквитки за маршрутом: Київ-Дубаї, Дубаї-Хо Ші Мін Сіті, Хо Ші Мін Сіті- Фукуок та в зворотному напрямку Фукуок - Хо Ші Мін Сіті, Хо Ші Мін Сіті- Дубаї, Дубаї-Київ та кошти за бронювання готелю в розмірі 27 349,20 грн.

Також зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для зняття його з рейсу, оскільки для відвідування острова Фукуок, тривалістю до 30 діб, лист-запрошення або віза до В`єтнаму не вимагаються.

Крім того, такими діями відповідачів йому було задано також моральну шкоду, яка полягає у переживаннях внаслідок відмови у здійсненні повітряного перевезення, фізичних та психічних перевантаженнях, яку він оцінює в 52 240,00 грн., тому вимушений звернутися до суду із цим позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що відповідач безпідставно відмовив йому у доступі до рейсу та не пояснив причину такої відмови, при цьому інших пасажирів цього ж рейсу, у яких була відсутня віза або лист-запрошення до В`єтнаму, було допущено до перельоту, тому така вибірковість відповідача є протиправною. Також вказує, що пасажири, які в`їжджають на острів Фукуок , звільнені від віз до В`єтнаму протягом періоду тимчасового проживання, який не перевищує 30 днів, за умови пред`явлення квитків до Фукуоку , при цьому він пред`являв відповідачу квиток до острову Фукуок , однак відповідач на це не звернув уваги, та безпідставно відмовив у посадці на рейс, чого місцевим судом не враховано та ухвалене рішення з неповним з`ясуванням обставин справи.

У свою чергу, представники авіакомпанії «FlyDubai» та авіакомпанії «Емірейтс Ейрлайн» в Україні подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких погоджуються з висновками суду першої інстанції та посилаються зокрема на те, що позивач при посадці на авіарейс FZ 744 пред`явив квиток для здійснення перельоту за маршрутом Київ-Дубаї, Дубаї-Хо Ші Мін Сіті, Хо Ші Мін Сіті-Дубаї, Дубаї-Київ з визначенням кінцевого пункту подорожі Хо Ші Мін Сіті , вимога перевізника здійснити перевірку документів, необхідних для такої подорожі, була правомірною у зв`язку із відсутністю у позивача листа-погодження та/або візи до В`єтнаму, і позивачем не надано доказів того, що кінцевим пунктом його подорожі був острів Фукуок, а також оплати авіаквитків та бронювання готелю, а надана апелянтом до апеляційної скарги роздруківка з веб-сайту VietjetAir.com подана з порушенням строків для подання такого доказу і не доведено поважність причин неподання цього доказу до суду першої інстанції, крім того ця роздруківка не є авіаквитком, який підтверджує укладення договору про перевезення, а лише бронюванням, яке не містить дати, коли його було зроблено, тому докази того, що позивач мав підтверджений квиток на рейс до острову Фукуок на момент здійснення посадки в Києві, відсутні. Крім того, вказують, що позивачем не надано належних і достатніх доказів, що саме ним було сплачено за бронювання готелю і що вартість бронювання складає заявлену ним суму, а також не доведено заподіяння йому моральної шкоди, тому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами намір відвідування острову Фукуок , оскільки авіаквитків Хо Ші Мін Сіті- Фу Куок та в зворотному напрямку Фукуок - Хо Ші Мін Сіті позивачем як при посадці на рейс FZ 744 «Київ-Дубаї» представнику авіакомпанії, так і суду надано не було, тому за відсутності візи до В`єтнаму позивачу було правомірно відмовлено у посадці на рейс, через що підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 грудня 2017 року ОСОБА_1 прибув на посадку на авіарейс FZ744 за маршрутом Київ-Дубаї.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції авіаквитки за маршрутом Київ-Дубаї (FZ744, виліт 23:15 год. 23.12.2017 року, прибуття 06:50 год. 24.12.2017 року), Дубаї-Хо Ші Мін Сіті (ЕК392, виліт 09:40 год. 24.12.2017 року, прибуття 19:35 год. 24.12.2017 року), та в зворотному напрямку Хо Ші Мін Сіті- Дубаї (ЕК392, виліт 23:55 год. 22.01.2018 р., прибуття 04:25 год. 23.01.2018 року), Дубаї-Київ (FZ727, виліт 09:20 год. 23.01.2018 року, прибуття 13:25 год. 23.01.2018 року) (а.с.9-10).

Згідно роз`яснення Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам від 20.08.2019 року за №235/209VN громадяни України не можуть подати заявку на отримання електронної візи для в`їзду до В`єтнаму. Громадяни України повинні отримати дозвіл на в`їзд до В`єтнаму шляхом: отримання листа-погодження через туристичне агентство щодо отримання своєї візи в міжнародному аеропорту В`єтнамі, або отримання візи в Посольстві В`єтнаму в Україні; або безпосередньо подання та отримання візи в Посольстві В`єтнаму в Україні. Для громадян України, які відвідують тільки острів Фукуок , мають право прибути до міжнародного аеропорту у В`єтнамі, здійснити імміграційні процедури, а потім залишатись у визначеній зоні очікування в очікуванні посадки на свій рейс до Фукуоку (PQC). Якщо громадяни України забажають відвідати інші частини В`єтнаму під час свого перебування на острові Фукуок , вони можуть подати заяву на отримання візи до імміграційного департаменту Фукуоку.

Тобто, режим в`їзду громадян України до В`єтнаму є візовим. Водночас, громадяни України можуть перебувати з туристичною метою на острові Фукуок в південній частині країни В`єтнам без отримання візи.

Пунктом 1 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30.11.2012 року встановлено, що пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови.

Ст. 100 ч. 16 ПК України передбачає, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.

Ст. 104 ч. 5 ПК України передбачає, що якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів.

На час виникнення спірних правовідносин діяли Правила

повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України 30.11.2012 № 735.

Згідно п.1 гл. 1 роз. ХХVІ Правил пасажир відповідає за одержання всіх необхідних для подорожі документів: віз, дозволів, довідок тощо, а також за виконання всіх застосованих законів щодо виїзду, в`їзду та транзиту країни відправлення, прибуття та транзиту. Перевізник не відповідає перед пасажиром за наслідки того, що пасажир не одержав такі документи або візи чи не виконав такі застосовані закони.

Відповідно до п. 6 роз. Х. Правил перевізник зобов`язаний здійснювати перевірку документів та у разі відсутності відповідним чином оформлених віз для в`їзду (транзиту) або документів, необхідних для подорожі, відстороняти особу від польоту. У такому випадку відмова від польоту вважатиметься добровільною.

Пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Відсутність, помилковість в оформленні або втрата квитка та багажної квитанції не впливають на дійсність договору перевезення. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави. (п.1, 2 гл.1 роз. IV Правил)

Згідно п. 1 роз. ХІ Правил, перевізник має право відмовити в перевезенні на будь-якому етапі перевезення, анулювати бронювання або зняти пасажира з борту повітряного судна, якщо така дія необхідна: у зв`язку з необхідністю виконання чинних законів країни відправлення, прибуття або транзиту. Для забезпечення безпеки польоту перевізник має право відмовити в перевезенні на будь-якому етапі перевезення, анулювати бронювання або зняти пасажира з борту повітряного судна, виходячи з власних обґрунтованих рішень, якщо: пасажир не пред`явив для перевірки необхідні для подорожі документи (п. 2 розд ХІ Правил).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, суд першої інстанції, на підставі належним чином досліджених доказів, дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами намір відвідування острову Фукуок , оскільки авіаквитків Хо Ші Мін Сіті - Фу Куок та в зворотньому напрямку Фу Куок - Хо Ші Мін Сіті позивачем як при посадці на рейс FZ 744 «Київ-Дубаї» представнику авіакомпанії, так і суду надано не було, та з урахуванням того, що звичайний режим в`їзду громадян України до В`єтнаму є візовим, а позивачем не доведено намір відвідування саме острову Фукуок , відповідачем обґрунтовано відмовлено позивачу в перевезенні через відсутність необхідних для подорожі документів.

При цьому, колегія суддів вважає, що надана апелянтом до апеляційної скарги роздруківка щодо бронювання квитка з Хо Ші Мін Сіті до Фукуоку на ім`я ОСОБА_1 подана з порушенням порядку і строків, встановлених ЦПК, оскільки такі докази в порушення вимог закону до суду першої інстанції не подавалися і апелянтом не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з поважних причин, крім того ця роздруківка не є квитком, а є лише первинним бронюванням авіарейсу, тому такий доказ не може вважатися належним, достатнім і достовірним доказом наявності такого квитка у ОСОБА_1 на момент посадки на рейс 25 грудня 2017 року, а також пред`явлення цього квитка представнику авіакомпанії.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано належних і достатніх доказів про понесені збитки та заподіяння йому моральної шкоди у заявлених розмірах.

Доводи апелянта про те, що у позивача на момент посадки на рейс були наявні усі необхідні документи для вильоту, а також про те, що рішення відповідача про зняття позивача з рейсу було незаконним та безпідставним, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними і достатніми доказами, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються наведеними вище обставинами.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: